Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
‫אסור להמעיט בכוחה של אמונה.‬
‫אני מוונדה…‬
‫היכן שלכל חברה יש סיפור מיתולוגי.‬
‫בשפת טשיוונדה קוראים לפנגולין "קווארה".‬
‫זקני השבט שלנו מאמינים…‬
‫שפנגולין יורד מהשמיים.‬
‫ומרעיד את קשקשיו כדי ליצור רעם.‬
‫הפנגולין מביא לנו את הגשם.‬
‫כשרואים פנגולין,‬
‫זה מביא ברכה…‬
‫כי פנגולין הוא מתנה מאלוהים.‬
‫- פנגולין: המסע של קולו -‬
‫- יוהנסבורג‬ ‫דרום אפריקה -‬
‫לפני "פנגולין",‬
‫הייתי בשלב בחיי שבו רציתי משהו…‬
‫- גארת' תומס‬ ‫מלווה פנגולינים -‬
‫קצת יותר ארוך-טווח, משמעותי.‬
‫יש משהו בפנגולינים.‬
‫הם שינו את נקודת המבט שלי על העולם.‬
‫אבל עדיין לא ראיתי פנגולין בטבע.‬
‫רק את אלה שהצלנו מסחר לא חוקי בחיות בר.‬
‫וכך פגשתי את גיג'ימה.‬
‫כל שמונת המינים של היונקים הייחודיים האלה‬
‫נקצרו ללא הרף‬ ‫בשביל הרפואה הסינית המסורתית.‬
‫- פרופסור ריי ג'נסן‬ ‫אקולוג פנגולינאים -‬
‫הקשקשים משמשים כמרכיב‬ ‫בכ-60 תרופות מסחריות.‬
‫אם רמות הסחר הבלתי חוקי‬ ‫יישארו כפי שהן עכשיו,‬
‫הם ייעלמו בעוד שניים עד שלושה עשורים.‬
‫מבצע עוקץ קורה כשאנחנו מקבלים מידע‬
‫על פנגולין שסוחרים בלתי חוקיים‬ ‫רוצים למכור.‬
‫ריי מפתה אותם, בתור קונה פוטנציאלי.‬
‫בסדר, תמתינו.‬
‫צאו!‬
‫עכשיו!‬
‫קום!‬
‫הוא אמר שהוא אצלו כבר שבוע.‬
‫הוא שוקל מעט מאוד.‬ ‫-הוא קטנטן.‬
‫גיג'ימה היה רק תינוק, אז הוא היה קטנטן.‬
‫זה דבר מדהים‬
‫לראות ולחוות עד כמה הם תמימים.‬
‫ההגנה היחידה שלהם היא להתגלגל לכדור.‬
‫הם לא יכולים לרוץ.‬
‫הם לא יכולים לנשוך אותך.‬
‫היי, חבר. אתה בסדר.‬
‫הם פשוט לא מזיקים.‬
‫תמכנו בעזרה לחיה שייתכן שהיו הורגים אותה…‬
‫- מפקחת ניהול איכות סביבה -‬
‫אז האמת שעשינו דבר טוב.‬
‫פעם הייתי ממש נלהב אחרי מבצעי עוקץ.‬
‫קטע של גברים.‬
‫עכשיו אני רק מרגיש טראומה.‬
‫כלומר, אני מודע לסבל שהחיה הזאת חווה.‬
‫חלקם אף פעם לא עוזבים‬ ‫את האפלה הזאת, והם מתים.‬
‫- יוהנסבורג‬ ‫בית חולים וטרינרי לחיות בר -‬
‫אי אפשר לדעת באיזה מצב‬
‫יהיה הפנגולין שיגיע הנה.‬
‫ציד לא חוקי זה טראומטי מאוד‬ ‫כי הם נחטפים מפיסת גן העדן הקטנה שלהם…‬
‫לא… תאריך, כן.‬ ‫-תאריך. כן.‬
‫…ואז עוברים תקופה קשה מאוד‬ ‫של התנהלות גרועה וצעקות ומוזיקה ורעש.‬
‫- ניקי רייט‬ ‫מומחית שיקום חיות בר -‬
‫גיג'ימה היה קטן מאוד.‬
‫זה היה מעורר רחמים‬
‫כי כנראה שהוא עדיין היה עם אמא שלו.‬
‫- מחלקת פנגולינים‬ ‫מיקום סודי לא ידוע -‬
‫יש מתנדב שמוקצה לכל פנגולין.‬
‫אלה בעלי חיים מאוד רגישים‬ ‫כי הם מתבודדים.‬
‫הדבר שהכי זכור לי הוא שהוא היה מבועת.‬
‫אתה תעשה לנו חיים קשים, נכון?‬
‫בוא.‬
‫אתה תעשה לנו חיים קשים.‬
‫אולי הוא עבר אירועים טראומטיים במיוחד.‬
‫בעל החיים המסכן הזה‬ ‫נמצא במצב של בהלה מוחלטת.‬
‫בוא.‬
‫זה בסדר.‬
‫זה בסדר, חבר. זה בסדר.‬
‫מאז 2007,‬
‫אני חושבת ששחררנו קרוב למאה פנגולינים.‬
‫נהגנו לשמור עליהם כמה ימים,‬
‫לתת להם נוזלים,‬ ‫ואז לנסות להחזיר אותם לטבע כמה שיותר מהר.‬
‫בלי תהליך שחרור.‬
‫וזה כל כך שונה ממה שאנחנו עושים עכשיו‬ ‫כי למדנו לקחים קשים.‬
‫בין בית החולים ותהליך השחרור,‬
‫איבדנו פנגולינים.‬
‫הקפיצה הייתה גדולה מדי.‬
‫צריך מקום שבו הם יחזרו להיות פנגולינים‬
‫ויחזרו להיות פנגולינים פראיים.‬
‫וזה היה החלום על פנגולריום.‬
‫וחיפשנו את המקום הנכון.‬
‫- שמורת הטבע לאפלאלה‬ ‫300 ק"מ צפונית ליוהנסבורג -‬
‫לאפלאלה היא שמורה נהדרת.‬
‫יש בה הרים. יש בה ביצות. יש בה ערבות.‬
‫יש בה כל כך הרבה סוגים שונים של נמלים.‬
‫זה יכול להיות‬ ‫המקום המושלם לפנגולינים צעירים.‬
‫החלטנו לקחת את גיג'ימה לשם…‬
‫ושגארת' ייסע איתו.‬
‫בשבילי, בהחלט יש פחד מכישלון.‬
‫מעולם לא הייתי צריך לטפח‬ ‫משהו כל כך פגיע בחיי בעבר.‬
‫בסדר, אל תדאג. זה השלב האחרון.‬
‫באמת רציתי לעשות‬ ‫את העבודה הכי טובה שאפשר.‬
‫אבל עם גיג'ימה, זה לא עמד להיות קל.‬
‫- מחנה טאצ'סטון, לאפלאלה‬ ‫אתר פנגולריום פוטנציאלי -‬
‫היי.‬
‫בסדר.‬
‫ברוך הבא לבית החדש שלך. היי?‬
‫ברוך הבא לבית החדש שלך.‬
‫היי.‬
‫היי? אתה מוכן לצאת לטיול?‬
‫מוכן לצאת לטיול?‬
‫הם עברו כזאת טראומה,‬
‫אז הרבה ממה שאנחנו עושים‬
‫זה שיקום פסיכולוגי.‬
‫היום הראשון‬ ‫משקל: 3.30 ק"ג,‬
‫גיג'ימה שקל בערך שלושה ק"ג.‬
‫הוא צריך לשקול 6.5 ק"ג לפני שנשחרר אותו.‬
‫אתה מוכן ללכת?‬
‫זה משקל שנקבע‬
‫במשך שנים על גבי שנים של ניסוי וטעייה‬
‫ולמידה בדרך הקשה שאם הפנגולין קטן מדי,‬
‫הוא לא ישרוד.‬
‫אז בפעם הראשונה‬ ‫שהוצאתי אותו כאן בלאפלאלה, הוא פשוט רץ.‬
‫לאן אתה הולך?‬
‫והוא מהיר.‬
‫יש שם גדר.‬
‫תיזהר, אתה תלך ישר לתוך הגדר.‬
‫הייתי ממש הורה הליקופטר.‬
‫הוא לא יצא מטווח הראייה שלי.‬
‫הנה גיג'ימה!‬
‫הנה גיג'ימה הולך.‬
‫אתה הולך לשחות? כן?‬
‫זהירות.‬
‫היי? תיזהר שם.‬
‫האינסטינקט הדומיננטי שלו‬ ‫לא היה להתיישב, לחפש מזון.‬
‫אני חושב שהאינסטינקט לברוח נכנס לפעולה.‬
‫הוא לא פירש את נוכחותי כמקום בטוח במיוחד.‬
‫הוא היה חדור מטרה.‬
‫לא חביב, לא שובב.‬
‫האינסטינקט השלט שלו היה להימלט.‬
‫הוא מזן פנגולין הכף,‬ ‫אבל הוא עדיין לא דו-רגלי לחלוטין.‬
‫אז כשהוא הולך,‬
‫הוא עדיין ישתמש המון בזרועות לתמיכה.‬
‫פנגולינים קיימים על כדור הארץ‬ ‫כבר 85 מיליון שנה.‬
‫הם התפתחו עם הדינוזאורים.‬
‫הוא הולך על רגליו האחוריות‬ ‫ושתי רגליו הקדמיות כמו טי-רקס,‬
‫פשוט מהלך לו.‬
‫אין יונק אחר שמכוסה בקשקשים קשיחים חופפים,‬
‫אז זה לכשלעצמו הופך אותם למיוחדים מאוד.‬
‫זה יצור עתיק שמסתכן בהכחדה.‬
‫יצור במעמד של חד-קרן.‬
‫כי זה מה שזה, הם כל כך נדירים.‬
‫פנגולינים לא יכולים לפתוח את הפה כמונו.‬
‫יש להם חור קטן שממנו הלשון יוצאת.‬
‫האוכל שלהם הוא נמלים וטרמיטים.‬
‫זהו זה.‬
‫יכולת השמיעה שלהם טובה מאוד.‬
‫הראייה שלהם ירודה מאוד.‬
‫חוש הריח שלהם עוד יותר טוב משל כלב.‬
‫אין להם מיתרי קול.‬
‫הם לא משמיעים קול.‬
‫הם פעילים בעיקר בלילה.‬
‫הם ישנים במחילות.‬
‫לא תבחינו בהם במרחק חמישה מטרים מכם.‬
‫פשוט לא רואים אותם.‬
‫נקבה ממליטה רק גור אחד בשנה.‬
‫והדאגה ההורית שלהם קיצונית.‬
‫אמהות מטפלות בגורים שלהן‬ ‫במשך שישה, שבעה חודשים.‬
‫כשהם עוזבים את המחילה,‬
‫הם רוכבים על הגב של אמא,‬ ‫ולומדים איך לאכול מזון מוצק‬
‫ומה לחפש.‬
‫ואז הם יוצאים לדרכם לבד.‬
‫החיים עם פנגולין‬
‫שקטים מאוד.‬
‫תכננתי מחדש את כל השגרה שלי‬
‫כדי שתתאים ללוח הזמנים שלו.‬
‫אז ביום רגיל נתעורר בארבע לפנות בוקר,‬
‫ואז‬
‫מנהלה, תפעול העסק.‬
‫ואז, כמובן, לחכות לשמוע‬ ‫את הגירוד בתוך הקופסה.‬
‫שלום, ידידי.‬
‫שלום. תהיה ילד טוב.‬
‫בוא אליי.‬
‫חבר שלי. קדימה.‬
‫אפשר לשים צלחת של נמלים‬ ‫מול פנגולין, והוא לא יאכל.‬
‫זה פיהוק גדול, אה? בוא.‬
‫הדרך היחידה לגרום להם לאכול‬
‫היא להניח אותם ולתת להם לחפש מזון.‬
‫בסדר. היי. טוב, הנה זה בא.‬
‫קדימה.‬
‫קדימה, היי. קדימה, ידידי.‬
‫זהו זה.‬
‫כשמחפשים נמלים, צריך להכיר נמלים.‬
‫גיג'ימה לקח אותי לעולם הזה…‬
‫של פני כדור הארץ.‬
‫ומתחתיהם.‬
‫הם חולקים ממלכת עולם תחתון.‬
‫זה קן ענקי.‬
‫קאסוול הוא דוקטור לנמלים.‬
‫אלה נמלי הסוואנה הקוצניות.‬ ‫-כן.‬
‫הוא כל כך מתרגש מעולם הנמלים.‬
‫יש לי תשוקה לנמלים. כמו פנגולין.‬
‫- ד"ר קאסוול מוניאי‬ ‫מייסד מעבדת הנמלים - אונ' קוואזולו-נאטאל -‬
‫אז, מירמקולוגיה היא חקר הנמלים, בקיצור.‬
‫לא למדתי איך הסביבה הטבעית עובדת‬
‫מספרי לימוד.‬
‫בתור ילד צעיר מוונדה,‬
‫הייתי מסתובב בטבע.‬
‫אלה היו שטחים רחבי ידיים מלאי חיים.‬
‫היה מגוון של בעלי חיים.‬
‫אבל בכל השנים שהייתי בשטח,‬
‫מעולם לא ראיתי פנגולין.‬
‫בפעם הראשונה שראיתי פנגולין,‬ ‫ראיתי אותו עם גארת'.‬
‫זה היה פשוט מדהים.‬
‫החיה המיתולוגית הזאת.‬
‫המראה החיצוני שלה‬ ‫הוא שילוב של כמה בעלי חיים.‬
‫זה היה משהו לא מהעולם הזה.‬
‫בלאפלאלה כרגע, יש לי מחקר ארוך טווח,‬
‫שחוקר את תגובת הנמלים לשינוי האקלים.‬
‫אפשר לראות אחת בפנים. הקטנות.‬
‫נכון.‬
‫נמלים הן חלק‬ ‫ממה שאנו מכנים בעלי חיים חברתיים‬
‫בדיוק כמו שאנחנו חברתיים.‬
‫וכולן בנות משפחה אחת.‬
‫המלכה היא האם המייסדת.‬
‫את האמא, וזו המחלקה שלך.‬
‫ויש לך ילדים שהם כמו מחסלים‬
‫שרק מקבלים פקודות.‬
‫וכל מה שהם עושים הוא רק למען הצלחת המושבה.‬
‫כל הנמלים שאתה רואה הן נקבות.‬
‫כולן אחיות.‬
‫נראה כאילו הן משוחחות זו עם זו.‬
‫לפעמים זה טיפוח.‬ ‫-הן מטפחות אחת את השנייה?‬
‫כן, הן יטפחו זו את זו.‬
‫אתה רואה בעיקר את הבוגרות‬
‫כי הצעירות וכל האחים נמצאים בתוך הקן.‬
‫אז זה נראה כמו מושבת נמלים בוגרת,‬
‫ככל שהן מתבגרות,‬ ‫הן עושות עבודה יותר מסוכנת.‬
‫כשהאף שלו על הרצפה, הוא מחפש אוכל.‬
‫הוא מריח נמלים דרך 30 ס"מ של אדמה קשה.‬
‫אז הזחל הזה הוא מה שהוא מחפש.‬
‫כל חתיכות האורז הקטנות האלה.‬
‫כן. אלה ביצים.‬
‫כן.‬
‫הוא זולל.‬
‫זה כמו גלידת פנגולין.‬
‫הנמלים נכנסות לפאניקה מוחלטת.‬
‫זה כמו דרקון עצום‬
‫שמגיע לחסל אותך.‬
‫הנמלים ינסו להציל את התינוקות שלהן.‬
‫אז הן יאספו אותם,‬
‫ויתחילו לסחוב אותם הרחק מהמתקפה שלו‬
‫במהירות האפשרית.‬
‫וכשהנמלים נושכות אותו בלשון,‬
‫הוא מושך אותה‬ ‫בין הטפרים שלו כדי להסיר אותן.‬
‫ולפעמים הוא כמעט מלפף אותה בקשר.‬
‫כלומר, הוא אכל,‬
‫הוא בהחלט אכל.‬
‫אבל הוא עדיין רוצה לברוח.‬
‫הייתי תחת לחץ רב כי‬
‫כל כך הרבה דברים צריכים לקרות‬ ‫בשביל שיהיה לו שחרור מוצלח.‬
‫- חודשיים וארבעה ימים‬ ‫משקל: 3.80 ק"ג -‬
‫אנחנו רוצים שהמקום הזה‬ ‫יהיה מקלט לפנגולינים.‬
‫אם משהו ישתבש איתו,‬
‫אז כנראה שהפרויקט לא יתקדם.‬
‫יש גדר חשמלית היכן שאנחנו הולכים.‬
‫החלק התחתון הוא בערך בגובה 20 ס"מ מהקרקע.‬
‫זה הגובה המושלם‬ ‫לפנגולין שצועד על רגליו האחוריות,‬
‫הוא ייתקל בה וזה ייפגע בבטן הרכה שלו.‬
‫זה יכול לחשמל והוא יתגלגל לכדור כהתגוננות.‬
‫שם הוא ישב…‬
‫עד שהוא ימות.‬
‫שיעור התמותה מהתחשמלות‬ ‫במדינה הזאת הוא כנראה‬
‫גבוה פי שישה או שבעה מהסחר הבלתי חוקי.‬
‫יום אחד צעדתי ודעתי הוסחה לשבריר שניה.‬
‫ואני חושב שהוא הרגיש שזו הזדמנות.‬
‫הוא פשוט פנה לכיוון הגדר.‬
‫אז צללתי אחורה כדי להרחיק אותו מהגדר.‬
‫והזרם עבר דרכי וחשמלתי אותו.‬
‫היי.‬
‫הוא התחיל לרעוד בטירוף.‬
‫זה בסדר, היי.‬
‫זה כזה…‬
‫הבעיה היא שהוא לא קישר את החשמול עם הגדר.‬
‫הוא קישר את זה איתי.‬
‫היי, זה בסדר. היי. זה אני, חבר.‬
‫זה אני. היי.‬
‫זה בסדר. היי. זה אני.‬
‫היי.‬
‫הייתי חייב פשוט לתת לו מרחב.‬
‫זה הרגיש נורא.‬
‫בוא, זה בסדר. היי, חבר. זה בסדר. זה אני.‬
‫פשוט הייתי מאוכזב מעצמי.‬
‫כל חיי, סבלתי מפחד שאני לא מספיק.‬
‫היה לי קשה בבית הספר. הייתי היפראקטיבי.‬
‫לא יכולתי לשבת בשקט.‬
‫הייתי סוג של מורד בצעירותי.‬
‫למדתי בשניים-שלושה תיכונים שונים.‬
‫ובסופו של דבר, נשרתי מבית הספר.‬
‫במשך כשלוש שנים התפרנסתי ממשחק פוקר‬
‫מסיבות.‬
‫אהבתי את זה.‬
‫ואז שניים מהחברים הכי טובים שלי‬ ‫מתו בתאונת דרכים.‬
‫זה פשוט קרע לי את הלב.‬
‫התנתקתי כל כך.‬
‫לאט לאט התחלתי להבין‬
‫שלעולם לא אהיה מאושר‬
‫אלא אם כן אמצא משהו אחר.‬
‫בכל חופשות בית הספר, שלחו אותי לזימבבואה‬
‫לשחק בטבע.‬
‫אני פשוט זוכר שלהיות שם‬
‫הוביל לתחושת חופש עצומה.‬
‫סוג של שקט.‬
‫רציתי להיות מעורב בחיי חיות בר,‬
‫אבל ניהלתי עסק ביוהנסבורג.‬
‫לא יכולתי לבלות‬ ‫את כל הזמן שלי בטבע כמו שרציתי.‬
‫כן.‬
‫אז יצרתי קשר עם ריי,‬
‫והוא לקח אותי‬ ‫לווטרינר חיות הבר של יוהנסבורג.‬
‫וראיתי את הפנגולין הראשון שלי.‬
‫היה עולם של לפני ועולם של אחרי.‬
‫התחלתי לקחת אותם לטיול כל יום.‬
‫יש להם כזו רכות.‬
‫כל חיי לימדו אותי,‬
‫"לא, לא מדברים על רגשות."‬
‫אבל אני חושב שההבדל‬ ‫בין פנגולינים לאנשים הוא‬
‫שהרבה יותר קל להיות פגיע בחברת פנגולין.‬
‫הם לא ישפטו את הפגיעות הזו.‬
‫הם רואים את מי שאתה באמת.‬
‫זה אתה, כאן ועכשיו, וזהו זה.‬
‫אחרי הגדר החשמלית,‬
‫לקח לו הרבה זמן לסלוח לי.‬
‫תסתובב לך בגינה…‬
‫- חודשיים ו-25 יום‬ ‫משקל: 4.30 ק"ג -‬
‫בזמן שאני אנעל נעליים. בסדר? היי? בסדר?‬
‫אל תלך לטפס על הגדר או משהו.‬
‫אני כבר חוזר.‬
‫כל פנגולין הוא שונה כמו שאנשים הם שונים.‬
‫יש פנגולינים שמתחברים עם כל אחד.‬
‫אחרים רגישים מאוד ומתוחים מאוד.‬
‫הוא פשוט לא הצליח להירגע.‬
‫בשפת זולו, "גיג'ימה" משמעו "רוץ".‬
‫אם אני כל הזמן קורא לו "רוץ",‬ ‫אולי הוא מבין את זה.‬
‫"קולולה" זה "קל" בזולו.‬
‫אז התחלתי לקרוא לו קולו.‬
‫זה לא עבד איתו בכלל.‬
‫קולו עושה מה שהוא רוצה.‬
‫בסדר.‬
‫אתה רוצה לרדת כאן? לרדת פה?‬
‫בוא. קדימה. רד.‬
‫די ניסיתי להציב לו גבולות.‬
‫יש מחסומים מסוימים‬
‫שבעצם מסומנים על ידי דרכים.‬
‫הוא לא אוהב גבולות.‬
‫הוא ערמומי מאוד.‬
‫אם אני שם, הוא בהחלט יעצור.‬
‫ואז יש מן ריצה מטורפת כזאת‬
‫כשהוא מנסה לחצות את השביל,‬ ‫בתקווה שאני לא אראה אותו.‬
‫אתה אוכל כי שמעת אותי מגיע?‬
‫או שאתה פשוט ילד טוב?‬
‫הוא הבין שכל עוד הוא אוכל,‬
‫אני לא מרים אותו.‬ ‫אז אם הוא אוכל, אני לא מרים אותו.‬
‫אז אם הוא בורח‬
‫ואני עוצר וניגש אליו כדי להרים אותו,‬
‫הוא יתחיל לחפור, בין אם יש שם אוכל או לא.‬
‫הוא כמו ילד קטן.‬
‫אתה צריך לכוון מחדש את המודעות שלו.‬
‫אחרת הוא פשוט,‬ ‫"בסדר, מגניב, עכשיו אני חוקר".‬
‫כחלק מתהליך החזרה שלו לטבע,‬
‫הוא צריך לחקור במחילות.‬
‫יש דורבנים, חזירי סבך,‬ ‫חזירי יבלות שחופרים מחילות.‬
‫גם שנבובים, בהחלט.‬
‫והפנגולינים מעצבים אותן מחדש.‬
‫אאוץ'!‬
‫לפעמים, בערב, הוא מתגנב לתוך מחילות‬
‫כי ברור שהוא רוצה לישון בחוץ.‬
‫מבחינתי, זה אומר‬ ‫שאני צריך להוציא אותו החוצה.‬
‫אלוהים.‬
‫אתה מקווה שאין בפנים חזיר יבלות.‬
‫ואני תמיד חושבת על נחשים שיצאו משם.‬
‫עכבישים מזוינים.‬
‫אני צריך לדעת‬
‫שהוא לא יצא מהמחילה באחת לפנות בוקר‬
‫ויזנק אל החופש.‬
‫אוי, אלוהים.‬
‫אאוץ'!‬
‫כבר נתקעתי בכמה מחילות.‬
‫כבר נאלצו לחלץ אותי מכמה מחילות, כן.‬
‫טוב, אני אמשוך אותך.‬
‫כמו מריצה.‬ ‫-בסדר, לאט, טוב?‬
‫אתה בסדר?‬ ‫-הביצה שלי נמעכה על הענף הזה.‬
‫אלוהים.‬
‫מגניב שהוא בפנים,‬
‫אבל המשמעות של זה היא לילה ללא שינה עבורי.‬
‫ישנתי לידו.‬
‫אני שם את הרגליים שלי בכניסה למחילה‬
‫כי אם אני אירדם,‬ ‫אני ארגיש אותו זוחל מעליי.‬
‫- ארבעה חודשים ושלושה ימים‬ ‫משקל: 5.20 ק"ג -‬
‫עם הזמן, למדתי לסמוך עליו.‬
‫זו תחושת החופש שאני יכול לתת לו כאן.‬
‫אני יכול לעזוב אותו לשעה בכל פעם,‬
‫וכדי למצוא אותו, אני משתמש בטלמטריה.‬
‫בכל פעם שהולכים עם קולו,‬ ‫רואים דברים חדשים.‬
‫כשפנגולינים מחפשים מזון,‬ ‫הם לא יפריעו לכל המושבה.‬
‫הם יאכלו בדיוק מספיק.‬
‫מבחינתי, זה כל כך חכם.‬
‫אתה רואה, כל שטח פני האדמה פשוט זז.‬
‫יש תנועה בלתי פוסקת.‬
‫זה די פרוע.‬
‫כל זה קן אחד ענקי של נמלי פגניישס.‬
‫מין הנמלים האגרסיבי,‬ ‫הדומיננטי והמפחיד ביותר הוא הפגניישס.‬
‫אנו יודעים מי האויב מספר אחת שלהן.‬
‫זה הפנגולין.‬
‫נמלי פגניישס יאכלו הכול.‬
‫הן יכריעו חרקים מסוימים.‬
‫אפילו יונקים קטנים מסוימים, כמו עכברושים.‬
‫הן יאכלו גם ציפורים מסוימות,‬ ‫גוזלים קטנים שלא יכולים לעוף.‬
‫סביבת תלולית הטרמיטים הזו‬
‫היא שטח ציד עצום לנמלי פגניישס.‬
‫כשהפנגולינים אוכלים טרמיטים…‬
‫גם נמלים כמו הפגניישס ירוויחו‬
‫מהשאריות של הפנגולינים.‬
‫חיילי הטרמיטים יעמדו בהיכון‬ ‫עם החוטם כלפי מעלה.‬
‫ואז אם נמלת פגניישס תתקרב אליהם,‬
‫הם ירססו דבק רעיל.‬
‫זה ירתיע לחלוטין את הפגניישס.‬
‫וזה נותן לנמלים הפועלות מספיק זמן‬ ‫למשוך את הזחלים בחזרה לקן…‬
‫ואז לחסום במהירות את המנהרות.‬
‫יש לו דחף מדהים להיות חופשי.‬
‫אבל אנחנו צריכים להגיע לשישה וחצי ק"ג.‬
‫- חמישה חודשים ו-14 יום‬ ‫משקל: 5.90 ק"ג -‬
‫פנגולין במשקל שישה וחצי ק"ג‬
‫הוא חזק מאוד,‬
‫ויכול להחזיק את עצמו בכדור הדוק‬
‫וכתוצאה מכך, להגן על עצמו מפני טורפים.‬
‫לקח לקולו המון זמן‬
‫להרגיש בטוח בסביבה.‬
‫התחלתי לראות סימנים‬ ‫שהוא מתחיל להתרגל ולהירגע.‬
‫היה בו שינוי מובהק.‬
‫הוא התחיל לבטוח בי.‬
‫הנה המים הטובים.‬
‫זהו זה. אה, זה נעים?‬
‫פנגולינים לא טובים‬ ‫בוויסות טמפרטורת הגוף שלהם.‬
‫זהו זה.‬
‫היינו בחוץ, ושפכתי עליו קצת מים‬ ‫בניסיון לצנן אותו.‬
‫על הבטן, זהו זה.‬
‫והוא מתחיל לעשות סיבובי 360 מעלות‬ ‫ולזחול סביב העץ כמו מטורף.‬
‫היי, הנה.‬
‫מה אתה עושה? אה?‬
‫זה היה כיף, ילדון? זה נחמד?‬
‫נכון? קריר ונעים.‬
‫לפעמים, כשהם משחקים,‬ ‫הם יכרכו את הזנב שלהם סביב הזרוע שלך.‬
‫זו הייתה הפעם הראשונה שקולו‬ ‫ממש אפשר לי להרים אותו,‬
‫והוא השתמש בזרוע שלי ככלי משחק.‬
‫להיאחז מהזנב ולהתגלגל, הוא נהנה מזה.‬
‫הוא פשוט התחיל להיפתח,‬
‫והצד השובב שלו נחשף.‬
‫הוא עבר חוויה נוראית בידי בני אדם.‬
‫איזה כיף, נכון?‬
‫עוד? אתה רוצה עוד?‬
‫זה שהוא סמך עליי בצורה כזאת‬
‫היה ממש מרגיע.‬
‫אתה רוצה עוד? קדימה. בוא הנה.‬
‫הוא לומד איך להגן על עצמו באמצעות משחק.‬
‫שרירי הליבה שלהם‬ ‫צריכים להיות חזקים ומפותחים מאוד.‬
‫הוא פיתח את זה בעזרת כפיפות בטן.‬
‫ועליות מתח.‬
‫אנחנו כאן כבר חצי שנה.‬
‫ילד גדול.‬
‫אנחנו קרובים מאוד לחופש שלנו.‬
‫קדימה. בוא הנה. אפשר לקבל פיהוק? היי?‬
‫אנו יודעים שהם מוכנים לתהליך השחרור‬ ‫כשהם מפגינים התנהגות נינוחה.‬
‫- שישה חודשים ושבעה ימים‬ ‫משקל: 6.20 ק"ג -‬
‫הם אוכלים יפה. הם עולים במשקל בעקביות.‬
‫אנחנו נמצאים כעת במרחק 45 דקות נסיעה‬
‫מהמקום שבו הוא ישוחרר.‬
‫סיימנו אחד, חבר. סיימנו אחד.‬
‫עם תג לווייני,‬
‫אני אוכל לראות את המיקום שלו בטלפון שלי.‬
‫כל שעה, אני אקבל התראה שתאותת, "אני כאן".‬
‫אני מצטער. אני מצטער, חבר.‬
‫אבל אפילו עם זה, הסיכון גבוה מאוד.‬
‫אנחנו יכולים לשחרר פנגולין בריא לחלוטין,‬ ‫והוא עלול למות בן-לילה.‬
‫איבדנו פנגולין לגירית הדבש,‬
‫לאריה, נמר, צבוע, אפילו לפיל.‬
‫כל פנגולין יתמודד עם הסכנות שלו,‬
‫אבל בשלב מסוים, קולו צריך להיות פראי.‬
‫אני יכול לראות פיהוק עכשיו?‬
‫אה? אתה עייף, חבר?‬
‫כן?‬
‫מקום השחרור של קולו הוא גן עדן לפנגולינים.‬
‫- אתר השחרור של קולו -‬
‫יש כמות מדהימה‬
‫של נמלים וטרמיטים שם.‬
‫מה שעליי לעשות זה למקם אותו בצורה מוחלטת‬
‫כך שהוא ידע איפה הוא נמצא בכל שנייה ביום.‬
‫הוא ילמד להכיר את הריחות השונים של האזור,‬
‫איפה נמצאות הסכנות האפשריות.‬
‫היי, קדימה. בוא הנה.‬
‫קדימה. בסדר, טוב.‬
‫אתה מת ללכת?‬
‫בבקשה. אתה יודע איפה אתה.‬
‫בשלושת הימים האחרונים,‬
‫הוא נע בין שלושה לארבעה ק"מ ביום.‬
‫זה אזור עצום.‬
‫כן, הוא טס.‬
‫הוא יאכל כמה שיותר מהר…‬
‫ואז יכסה כמה שיותר מרחק.‬
‫לאן אנחנו הולכים? יש פה נמר.‬
‫אתה בטוח שאתה רוצה להיות פה? אה?‬
‫הכול היה קדחתני מאוד.‬
‫תישאר בצל.‬
‫כלומר, הוא צריך לפחות‬
‫לבלות שבוע או שבועיים באזור מסוים‬
‫ולחקור, אבל אתה יודע,‬
‫לא רק ריצה יום אחר יום.‬
‫יש גבול ללחץ שאני יכול להפעיל עליו שיאכל.‬
‫זה יפה, נכון?‬
‫קדימה.‬
‫קדימה, ילד. אנחנו עדיין צריכים לאכול, חבר.‬
‫זהו זה, אה? יופי, ילד.‬
‫עצור.‬
‫שמעתי שם משהו מתחפף.‬
‫כן, יש מפלצות בשיחים כאן.‬
‫האזור החשוף הקטן הזה‬ ‫הוא ממש גן עדן לנמרים.‬
‫בלילה, הטבע הוא מקום שונה מאוד.‬
‫אריות הופכים לחיות שונות מאוד‬ ‫עם רדת החשכה.‬
‫גם נמרים.‬
‫לשמוע נמר,‬
‫צבועים מסתובבים כאן.‬
‫זו אזהרה מוחלטת.‬
‫חבל. הוא מתחרפן.‬
‫בסדר, ילד. תפסתי אותך.‬
‫תפסתי אותך, חבר. תפסתי אותך.‬
‫בסדר, הנה.‬
‫הוא שורף המון אנרגיה.‬
‫הערב הוא שקל הכי מעט‬ ‫שהוא שקל במשך למעלה משבוע.‬
‫אז זו ירידה ניכרת במשקל.‬
‫ואז אנחנו עלולים להתדרדר אחורה.‬
‫הוא השתמש ביותר אנרגיה‬ ‫ממה שהוא הצליח לקלוט.‬
‫זה הגיוני, כן. תזכור איך הוא היה בהתחלה.‬
‫הוא נהג לרוץ, ואז לאט עם הזמן, להירגע.‬
‫זה מה שאתה מחכה שהוא יעשה.‬ ‫-אני רוצה שזה יקרה עכשיו.‬
‫רק לחכות שהוא יירגע.‬
‫לא, אני רוצה שזה יקרה עכשיו.‬
‫אני חושבת שכשעצות רציונליות כושלות,‬
‫העצה היחידה היא לבטוח בתחושות שלך.‬
‫וגם לסמוך על הפנגולין.‬
‫כי לפנגולין יש אינסטינקטים חזקים מאוד.‬
‫חוק מספר אחת הוא לא לאבד את הפנגולין.‬
‫ניסיתי לתת לו קצת יותר מרחב.‬
‫כדי לנסות לגרום לו להירגע.‬
‫אבל לשכוח את הטלמטריה‬ ‫זו טעות טיפשית כל כך.‬
‫אם הוא ייכנס לאזור מסוים‬
‫והתגים שלו ייפלו,‬ ‫יכול להיות שלעולם לא אמצא אותו שוב.‬
‫ויש את הגדר החשמלית.‬
‫הגדר הזאת היא מוות ודאי.‬
‫והוא יכול לכסות קילומטר בשעה.‬
‫אתם תחזרו למכונית.‬
‫זה מלחיץ אותי.‬
‫כאילו, עכשיו.‬
‫אתה מרגיש כל כך אחראי.‬
‫אתה מרגיש אחראי‬ ‫לצוות האנשים שעומד מאחוריך,‬
‫אבל יותר מכול,‬ ‫אתה מרגיש אחראי לבעל החיים הזה.‬
‫בגלל שהתג הלווייני שלו לא שולח עדכונים,‬ ‫אנו לא יכולים לאתר…‬
‫בדיוק איפה הוא נמצא כדי שנוכל למצוא אותו.‬
‫הסתובבנו בחיפושים אחריו, אבל…‬
‫זה כמו לנסות למצוא רוח רפאים.‬
‫- קבוצת משימת הפנגולין האפריקאי -‬
‫היי, נשלח עדכון.‬
‫בסדר, בואו נזוז. הוא נמצא צפונית מכאן‬
‫בצד הזה של הכביש. קדימה, בואו נזוז.‬
‫הוא נעדר כבר שעתיים וחצי.‬
‫מצאנו אותו מתחת לעץ,‬
‫אוכל טרמיטים.‬
‫ואני חושב שזה היה הרגע‬
‫שחשבתי, "הוא יסתדר".‬
‫הוא לא צריך אותי‬ ‫כהורה הליקופטר שישגיח עליו.‬
‫בשיח הקוצים שם. לא.‬
‫אי אפשר לשלוט בכול.‬ ‫והתגובה הראשונית שלי היא, "כן, אני יכול".‬
‫אבל אני חושב שהמציאות היא כזו,‬ ‫"לא, אני לא יכול".‬
‫שלום, אלוף שלי.‬
‫שלום, אלוף שלי. שלום.‬
‫מה קורה? בוא.‬
‫הוא בא אליי פעמים ספורות מאוד.‬
‫ילד שלי. היי.‬
‫שלום.‬
‫אוי, וואו.‬
‫היי.‬
‫וואו, ילד שלי.‬
‫אתה מנקה אותי?‬
‫אני צריך ניקיון? אה?‬
‫הוא בעצם הרגיע אותי ואמר,‬
‫"הכול יהיה בסדר."‬
‫היי.‬
‫זה מטורף.‬
‫היי? תודה על זה, ילד. היי?‬
‫תודה, חבר.‬
‫כן, אני לא יודע.‬
‫הרגשתי כאילו הוא אמר לי…‬
‫- קולו הגיע למשקל היעד שלו -‬
‫כשהיקום נוצר…‬
‫המרפאים ובעלי החיים היו קשורים אלה באלה.‬
‫לפנגולין יש חשיבות מיוחדת.‬
‫כבן ונדה, אתה חייב לבלות‬
‫את שלושת החודשים הראשונים שלך‬ ‫בתוך הבית שלך.‬
‫לפני שאתה יוצא, אתה צריך להתחסן‬ ‫כדי לשמור על בטיחותך.‬
‫המרפא לוקח קשקש של פנגולין‬
‫ומשרה אותו במים.‬
‫אנחנו נתיז את המים האלה עליך,‬
‫כמו גשם.‬
‫זה יחדיר בך ענווה ורוגע…‬
‫כדי שכשהפנגולין יקרא לרעם,‬
‫אתה לא תפחד.‬
‫זו הפעם האחרונה, חבר.‬
‫היי? זו הפעם האחרונה שלך.‬
‫היי, פעם אחרונה. פעם אחרונה, ילד. היי?‬
‫מצד אחד, אני כל כך רוצה שהוא יהיה חופשי.‬
‫בסדר.‬
‫אבל אז הדבר היחיד שחשבתי עליו היה,‬
‫"מה אעשה בלעדיו?"‬
‫- שבעה חודשים‬ ‫משקל: 6.64 ק"ג -‬
‫כלומר, הוא גר איתי.‬
‫אני ישן במרחק חמישה מטרים ממנו.‬
‫הייתי בנוכחותו 24 שעות ביממה‬ ‫בששת החודשים האחרונים, אז…‬
‫איך זה ירגיש להיות רחוק מזה?‬
‫טוב, חבר, הגענו. היי, הגענו.‬
‫אנחנו כאן, אלוף שלי.‬
‫אתה תאכל המון, אה?‬
‫אתה רעב כל כך, נכון?‬ ‫תאכל הרבה בשבילי, חבר. היי.‬
‫השחרור שלי ממנו יהיה הדרגתי מאוד.‬
‫הוא פנגולין שגדל עם בני אדם.‬
‫הנה. היי? ילד טוב.‬
‫הוא בילה יותר מהחיים שלו איתי‬
‫מאשר בטבע.‬
‫האם הוא ירגיש שנטשו אותו?‬
‫האם זה ילחיץ אותו עד כדי כך‬
‫שמערכת החיסון שלו תיפגע,‬
‫הוא יכוסה בקרציות,‬
‫הוא יפסיק לאכול, יתחיל לרוץ בלילה?‬
‫היי, לאן אתה הולך?‬
‫הרבה דברים עלולים להשתבש.‬
‫ויש את הגדר החשמלית.‬
‫סוג של דרקון בלתי נמנע.‬
‫היי, חבר. זה הבית שלך?‬
‫זה הבית שלך, אלוף שלי?‬
‫זה יום מדהים.‬ ‫הוא אכל המון והוא עדיין אוכל,‬
‫וזה פשוט לא ייאמן.‬
‫הוא היה רגוע מאוד.‬
‫הוא לא ברח.‬
‫הוא שמח. אני מרגיש שהוא שמח.‬
‫אתה שמח?‬
‫שמח בטירוף.‬
‫כשעובדים בצמוד לבעלי חיים,‬
‫קשה מאוד לשבור את הקשר הזה.‬
‫והוא יצטרך לעבור את זה.‬
‫וזה יהיה… קשה מאוד.‬
‫היי.‬
‫ואנחנו מנסים להציל זן שלם.‬
‫זן שעלול להיכחד בתקופת חיינו.‬
‫הייתה לך הזכות לעבוד עם רוח רפאים,‬ ‫לעבוד עם חד-קרן.‬
‫וכשחושבים על זה, זה מכביד מאוד.‬
‫כן. הוא יודע.‬
‫אני אשים עליו עין, כל עוד הוא יאפשר לי.‬
‫אנחנו עוקבים אחרי הפנגולינים‬ ‫עד 12 חודשים לאחר השחרור.‬
‫ואנחנו צריכים משוב על בסיס כמעט יומי.‬
‫עם המצלמה הנסתרת,‬
‫אני יכול לתת לו מרחב ועדיין לרגל אחריו.‬
‫אפשר לראות שבמחילה הזאת,‬
‫יש לו חדר שינה בקומה העליונה.‬
‫כשהוא ייכנס עכשיו,‬ ‫אפשר לראות אותו עולה למעלה לתוך המחילה.‬
‫ראינו לא מעט שותפים שונים למחילה.‬
‫כלומר, יש עולם שלם מדהים סביבו.‬
‫- תשעה חודשים‬ ‫משקל: 7.83 ק"ג -‬
‫הוא בלתי מנוצח.‬
‫ככה מרגיש הפנגולין הזה עכשיו.‬
‫אבל קשה שם בחוץ, ומסוכן.‬
‫והוא ילמד שהוא לא בלתי מנוצח.‬
‫בטשיוונדה, פנגולין הוא יצור מיסטי.‬
‫זו ברכה לראות פנגולין.‬
‫אבל אם טיפה אחת של דם פנגולין נוגעת באדמה‬
‫זה יביא אסונות טבע.‬
‫הוא היה חופשי במשך שמונה שבועות‬ ‫כשנאלצתי לנסוע ליוהנסבורג לעבודה.‬
‫אבל בזמן שהייתי שם,‬ ‫קיבלתי שיחה ממלא המקום‬
‫שאמר שהוא לא יוצא מהמאורה שלו.‬
‫אינספור תרחישים עברו לי בראש.‬
‫הרגשתי שמשהו לא בסדר איתו.‬
‫הדאגה העיקרית שלי הייתה‬
‫שמשהו כמו צבוע נקוד תפס אותו.‬
‫לא עלה בדעתי שהמאורה שלו עלולה להתמוטט‬
‫עד היום השישי.‬
‫באותו הבוקר, רמת הדאגה שלי המשיכה לעלות‬
‫והייתי בלחץ רציני.‬
‫היי, ניקי.‬ ‫-בוקר טוב, גארת'.‬
‫משהו… משהו לא בסדר.‬ ‫הוא לא נראה כבר שישה ימים.‬
‫אז חשבתי על כל אפשרות.‬
‫אלוהים, אני לא יודע מה לחשוב בכלל…‬
‫אני לא יודעת מה להגיד על זה‬ ‫חוץ מזה שפשוט תגיע לשם עם את חפירה.‬
‫כן, בסדר.‬
‫אז הגעתי לשם אתמול.‬
‫הצבתי את המצלמה הנסתרת.‬
‫זה בסדר, ילד. זה רק אני.‬
‫התחלתי לחפור.‬
‫ואני חושב לעצמי,‬ ‫"אלוהים אדירים, אני חופר גופה".‬
‫אני מרגיש שלא נשאר לי כלום מבחינה נפשית.‬
‫כן, חפרתי במשך משהו כמו שעתיים.‬
‫הגב שלי נכנע.‬
‫בסופו של דבר, הבנתי שאני זקוק לעזרה,‬
‫אז הזמנתי את היחידה נגד ציד לא חוקי.‬
‫חפרנו וחפרנו.‬
‫לקח לנו ארבע וחצי-חמש שעות.‬
‫חפרנו בריכת שחייה.‬
‫בסופו של דבר הגענו לנקודה חלולה.‬
‫ובשלב הזה, הייתי משוכנע‬
‫שרוב הסיכויים שהוא לא בחיים.‬
‫אני חופר את הגופה שלו.‬
‫טוב, חבר'ה, כבו את האורות.‬
‫היי? אתה בסדר? אתה בסדר, ילד?‬
‫היי? אתה בסדר?‬
‫והוא מסתכל עליי.‬
‫אתה בסדר, חבר? היי?‬
‫פשוט נפלתי. חשבתי, "אלוהים, הוא חי".‬
‫אתה בסדר, ילד? היי? אתה בסדר?‬
‫היי? אתה בסדר? נפצעת?‬
‫נפצעת?‬
‫היי? אתה בסדר?‬
‫היי. מה עשית שם?‬
‫אני בודק אותו. מסתכל עליו.‬
‫הוא בהלם ממה שקרה,‬
‫והרעש סביבו והכול.‬
‫טוב, אני חושב שהוא קצת חלש, אז…‬
‫היי, זה בסדר. אני שומר עליך, ילד.‬ ‫אתה בסדר. אתה בסדר, ילד.‬
‫היי, אתה בסדר. אתה בסדר, חבר.‬
‫היי, אתה בסדר? הכול בסדר?‬
‫אתה ישן? היי?‬
‫אתה בסדר, חבר?‬
‫תסתכל עליי. אתה בסדר, ילד? היי?‬
‫היי, תראה אותך. היי, זה אני.‬
‫זה אני, ידידי. זה אני.‬
‫היי, אתה בסדר?‬
‫אתה בסדר, ילד. מה אתה עושה לי?‬
‫היי, בחייך.‬
‫זהו זה, בוא נעלה למעלה.‬ ‫בוא הנה. היי, זה בסדר, בוא הנה.‬
‫אתה מתכוון ללכת בשבילי?‬
‫היי? אתה יכול ללכת?‬
‫אני רוצה לראות, כאילו, הוא חלש?‬
‫והוא מתחיל ללכת לאט.‬
‫הוא מוצא קן של נמלים ופשוט נכנס פנימה.‬
‫מתחיל לזלול בטירוף.‬
‫הקטנצ'יק היה מורעב.‬
‫איזו חוויה קשה.‬
‫זה לא עלה בדעתי שאני אצטרך לדאוג‬
‫אם הוא לכוד במאורה.‬
‫- שבועיים לאחר מכן -‬
‫בסדר, ילדה גדולה. תירגעי.‬
‫ראית אינטראקציות‬ ‫בינו לבין היונקים הגדולים?‬
‫אז זה מעניין כי הוא עוקב אחריהם.‬
‫כי הוא מתגלגל בגללים שלהם.‬ ‫-אה, כן.‬
‫ומתכסה בזה.‬
‫אם אתה אריה, ואתה מריח חרא של קרנף,‬
‫אתה לא חושב שזה משהו שאתה הולך לצוד.‬
‫כן. חיקוי הוא משהו שקורה המון בבעלי חיים.‬
‫היי, חבר שלי.‬
‫אנחנו נעשה את זה ואני אעזוב אותך לבד?‬
‫קדימה. בוא.‬
‫בוא.‬
‫בוא הנה. בוא. נעשה את זה מהר.‬ ‫בוא. אנחנו נעשה את זה מהר. שלום.‬
‫קדימה. אני יודע שאתה פנגולין חופשי.‬ ‫אתה לא רוצה שיחזיקו אותך, נכון?‬
‫נמשוך את זה ככה. זהו זה.‬
‫- תשעה חודשים ו-12 יום‬ ‫משקל: 8.10 ק"ג -‬
‫אל תזוז. זהו זה.‬
‫היי. אתה רגוע מאוד בפנים. נכון?‬
‫התנהגת יפה?‬
‫היית ילד טוב? איך הבטן הזאת? זה טוב.‬
‫ממש לא מתרגש.‬
‫אתה רואה כמה לאט הוא זז, אה?‬
‫לא ה…‬
‫כן.‬
‫נראה שהוא פונה מערבה לכיוון העמק.‬
‫כבן אדם, זה התפקיד שלך‬ ‫להגן על החיות סביבך.‬
‫בתור מדענים, אנחנו מנסים לקשר בין המדע‬
‫למה שאנשים הבינו.‬
‫יש לך את החיה הקסומה הזאת‬
‫שיכולה להוריד גשם.‬
‫כולם רוצים את הגשם.‬
‫המיתוס המגן,‬
‫שמאפשר לבני האדם והסביבה לחיות בהרמוניה.‬
‫הסיפורים האלה הועברו בין דורות,‬
‫אבל אנחנו מגדלים חברת אנשים‬ ‫שצריכה שיסבירו לה את פני הדברים כמו שהם.‬
‫הם לא מעוניינים במה שאנשים האמינו בו בעבר.‬
‫בין אם זה המדע בשילוב הדרכים המסורתיות,‬
‫או המדע לבדו,‬
‫הנקודה העיקרית היא‬
‫שאנחנו צריכים להגן על הסביבה.‬
‫מה בני מיננו עשו לבני מינו של קולו?‬
‫אני חושבת שאם יצור‬ ‫כל כך מיוחד כמו הפנגולין יאבד,‬
‫זה יסמל את האופן שבו אנו מתייחסים לכול.‬
‫זה היה חתיכת סיפור,‬
‫כמו מסע ארוך.‬
‫הוא פשוט חיה אחרת לגמרי.‬
‫הוא כל כך רגוע.‬
‫יש הרגשה שהוא יכול לעשות דברים‬
‫כשהוא רוצה, בתנאים שלו,‬
‫בלי שום לחץ.‬
‫- 12 חודשים וארבעה ימים‬ ‫משקל: 8.60 ק"ג -‬
‫הוא המשיך לעלות במשקל.‬
‫הוא מיפה את כל האזור.‬
‫והוא עבר לשטח סבוך על גדת נהר.‬
‫זה כאילו שהוא מצא‬ ‫את הכיס הפראי ביותר של השמורה,‬
‫ושם הוא שוהה.‬
‫אולי הוא מחפש נקבה.‬
‫כלומר, העובדה שהוא מסתובב עכשיו‬
‫ופשוט מסמן הכול בריח‬
‫היא אינדיקציה די טובה שהוא מוכן.‬
‫ואנחנו יודעים שיש עוד פנגולינים באזור.‬
‫עכשיו הוא בטבע‬
‫זמן רב יותר משהיה בשבי.‬
‫זה כמעט כאילו החוב שולם בשלב זה.‬
‫בפעמיים האחרונות שיצאתי לבדוק מה איתו,‬
‫הוא ניסה להסתתר ממני.‬
‫כשהוא שוכב על הקרקע,‬
‫הוא מנסה להתמזג עם הסביבה שלו.‬
‫זה מרגיש כמו הצעד האחרון‬ ‫בתהליך החזרה שלו לטבע.‬
‫כלומר, חייב להיות שלב שבו אתה משחרר.‬
‫- שנה ושבעה חודשים‬ ‫שקילה אחרונה: 9.52 ק"ג -‬
‫במובן מסוים,‬ ‫אולי לא היינו צריכים לראות אותו מלכתחילה.‬
‫אם לעולם לא נראה אותו שוב,‬
‫זה אומר שהוא מסתובב שם בחוץ‬ ‫ועושה מה שהוא אמור לעשות.‬
‫אחרי שנה של שחרור מפוקח,‬ ‫גארת' הסיר את התגים של קולו,‬
‫כך שיהיה בלתי אפשרי לעקוב אחריו.‬
‫אחרי 85 מיליון שנים על כדור הארץ,‬
‫קולו ובני מינו הם היונקים הפראיים‬ ‫שהסחר הבלתי חוקי בהם הוא הגבוה בעולם.‬
‫המסחר בפנגולין הואץ‬
‫על ידי תעשיית הרפואה המסורתית,‬
‫אבל יחד עם הגנה משפטית מוגברת,‬
‫מאמצי השימור העולמיים גדלים.‬
‫מאז השחרור המוצלח של קולו,‬
‫קבוצת משימת הפנגולין האפריקאי‬
‫ביססה מרכז שיקום ייעודי לפנגולינים -‬ ‫הפנגולריום.‬
‫גארת' וריי עובדים עם לאפלאלה‬
‫כדי לחקור ולבחון גדר חשמלית שונה‬
‫שתוכל להציל פנגולינים ברחבי דרום אפריקה.‬
‫סביר להניח שבני אדם‬ ‫לא יראו שוב את קולו.‬
‫תרגום כתוביות: שלומית בכר‬