Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Du kan aldri undervurdere troens makt.
Jeg kommer fra Venda,
der samfunn er mytiske.
På tshivenda kaller vi pangolin "khwara".
Våre eldre tror at
en pangolin kommer ned fra himmelen
og rister på skjellene sine for å utløse torden.
Pangolinen bringer oss regnet.
Når du ser pangolinen
betyr det at du vil bli velsignet…
…fordi en pangolin er en gave fra Gud.
PANGOLIN: KULUS REISE
JOHANNESBURG SØR-AFRIKA
Før Pangolin,
var jeg i den fasen av livet…
FRIVILLIG PANGOLINHJELPER
…hvor jeg ville ha noe litt mer
langsiktig og meningsfylt.
Det er bare noe med pangoliner.
De endret måten jeg så verden på.
Men jeg har aldri sett en pangolin i det fri.
Bare de vi har reddet fra den ulovlige dyrehandelen.
Og det var slik jeg møtte Gijima.
Alle de åtte artene av disse unike pattedyrene
har blitt jaktet på ustanselig for tradisjonell kinesisk medisin.
Skjellene brukes som ingrediens i opptil 60 kommersielle legemidler.
Hvis nivåene av ulovlig handel forbli som de er nå,
vil de være utryddet om to til tre tiår.
En stikkoperasjon er når vi får informasjon
om at smuglere vil selge en pangolin.
Ray lokker dem inn, og opptrer som en kjøper.
Greit, gjør klar.
Gå!
Nå!
Reis deg opp!
Han sa han har hatt den en uke.
-Den er veldig lett. -Den er liten.
Gijima var bare en baby, så han var liten.
Det er en utrolig ting
å se og oppleve hvor uskyldige de er.
Deres eneste forsvar er å rulle seg opp til en ball.
De kan ikke løpe.
De kan ikke bite deg.
Hei, kompis. Du klarer deg.
De er så harmløse.
Vi har bidratt til å hjelpe et dyr
som kanskje ville ha blitt drept.
Så det er faktisk noe bra vi gjorde. Ja.
Jeg pleide å være superoppspilt etter en stikkoperasjon.
Mannegreier.
Nå føler jeg meg traumatisert.
Jeg vet hvilken lidelse dette dyret gjennomgår.
Noen av dem kommer seg aldri helt ut av mørket, og de dør.
JOHANNESBURG VETERINÆRSYKEHUS FOR VILLE DYR
Man vet aldri hvilken tilstand
pangolinen er i når den kommer inn.
Krypskyting er traumatisk
fordi de rives vekk fra deres lille paradis.
Så gjennomgår de en tøff tid…
VILTREHABILITERINGSSPESIALIST
…med hard håndtering, roping, musikk og bråk.
Gijima var veldig liten.
Det var sørgelig for han burde fortsatt ha vært med moren sin.
PANGOLINAVDELING UKJENT STED
Du har en frivillig tildelt hver pangolin.
De er veldig følsomme dyr fordi de er einstøinger.
Jeg husker at det slo meg var hvor livredd han var.
Du kommer til å bli en håndfull, hva?
Kom igjen.
Du kommer til å bli en skikkelig håndfull.
Kanskje han hadde gjennomgått spesielt traumatiske hendelser.
Dette stakkars lille dyret har bare fullstendig panikk.
Kom igjen.
Det går bra.
Det går bra, kompis. Det går bra.
Siden 2007
tror jeg vi har sluppet fri nesten 100 pangoliner totalt.
Vi pleide å ha dem i et par dager,
gi dem væske, og så bare prøve og få dem ut så fort som mulig.
Ingen prosess for å sette fri.
Så annerledes enn hva vi gjør nå,
for vi har lært så mye på veien.
Mellom sykehuset og frigjøringsprosessen
døde flere pangoliner.
For stor overgang.
Det trengs et sted hvor du kan bli en pangolin igjen,
og bli en vill pangolin igjen.
Og det var drømmen om et pangolarium,
og vi har lett etter rett sted.
VILTRESERVAT 300 KM NORD FOR JOHANNESBURG
Lapalala er et utsøkt reservat.
Det har fjell, våtmarker og gressletter.
Det har mange forskjellige typer maur.
Det kan være det perfekte stedet for unge pangoliner.
Vi bestemte oss for å ta med Gijima dit…
…og at Gareth skulle bli med ham.
For meg er det definitivt en frykt for å mislykkes.
Jeg hadde aldri trengt å ta meg av noe så sårbart før i livet mitt.
Hold ut. Vi er snart framme.
Jeg ville bare gjøre jobben så godt som mulig.
Men med Gijima ville det ikke bli lett.
TOUCHSTONE-CAMPEN I LAPALALA MULIG STED FOR PANGOLARIUM
Hei.
Ok.
Velkommen til ditt nye hjem. Hei?
Velkommen til ditt nye hjem.
Hei? Hei, lille venn.
Hei? Er du klar til å gå en tur?
Klar til en tur?
De har gjennomgått så mye traumatisk,
så mye av det vi gjør
er den psykologiske rehabiliteringen.
Gijima veide rundt tre kilo.
DAG 1 VEKT: 3,3 KG
Han må veie 6,5 kg før vi slipper ham fri.
Klar til å gå?
Det er en vekt som har blitt fastsatt
etter flere år med prøving og feiling
og å lære på den harde måten at hvis en pangolin er for liten,
så vil den ikke overleve.
Første gang jeg tok ham med hit til Lapalala løp han bare.
Hvor skal du?
Og han er rask.
Det er et gjerde der.
Forsiktig, du krasjer i gjerdet.
Jeg var som en helikopterforelder.
Jeg slapp ham ikke av syne.
Her er Gijima!
Der går Gijima.
Skal du bade? Ja?
Forsiktig.
Hei? Forsiktig.
Hans sterkeste instinkt var ikke å slå seg til ro og lete etter mat.
Jeg tror at instinktet til å komme seg unna slo inn.
Han tolket ikke mitt nærvær som noe veldig trygt.
Han hadde bare full driv.
Ikke kjærlig, ikke leken.
Hans sterkeste instinkt var å rømme.
Han er et savanneskjelldyr, men klarer ikke helt å gå på to ben ennå.
Så når han går,
støtter han seg mye på armene sine.
Pangoliner har vært på planeten i 85 millioner år.
De utviklet seg samtidig med dinosaurene.
Den går på bakbeina med de to forbeina som en T. rex,
bare rusler rundt.
Ingen andre pattedyr er dekket av harde, overlappende skjell,
så bare det gjør dem helt unike.
Det er en eldgammel skapning som risikerer å bli utryddet.
En skapning som har enhjørning-status.
Det er det de er, de er så sjeldne.
Pangoliner kan ikke åpne munnen slik som vi kan.
De har et lite hull som tungen kommer ut av.
Maten deres består av maur og termitter.
Det er alt.
Hørselen deres er veldig god.
Synet deres er veldig dårlig.
Lukteevnen deres er enda bedre enn en hund.
De har ikke stemmebånd.
De lager ikke en lyd.
De er hovedsakelig nattdyr.
De sover i jordhuler.
Du merker ikke om den er fem meter unna.
Du ser dem bare ikke.
De får bare én unge per hunn i året.
Foreldreomsorgen deres er ekstremt bra.
Mødre passer på ungene sine i seks, syv måneder.
Når de endelig forlater jordhulen
rir de på morens rygg og lærer om fast føde og hva de skal se etter.
Og så drar de ut på egenhånd.
Å bo sammen med en pangolin
er veldig stille.
Jeg gjorde om hele rutinen min
for å tilpasse meg timeplanen hans.
En vanlig dag er å stå opp klokka fire om morgenen
og så
ta seg av kontorarbeid og drive virksomheten.
Og så, så klart, vente på å høre skrapingen i esken.
Hallo, kompis.
Hallo. Vær flink gutt.
Kom igjen, du.
Kompisen min. Kom igjen.
Du kan sette en tallerken med maur foran en pangolin, men den spiser ikke.
Det var et stort gjesp, hva? Kom igjen.
Eneste måten å få i dem mat
er å sette dem ned og la dem lete.
Ok. Hei. Ok, sånn ja.
Sånn ja.
Sånn ja, kompis.
Sånn ja.
Når du leter etter maur, må du bli kjent med maur.
Gijima tok meg med inn i den verdenen…
…på jordas overflate.
Og under den.
De deler dette underjordiske riket.
Det er et enorm maurreir.
Caswell er maurdoktor.
-Dette er savannemaur. -Ja.
Han er så begeistret for maurenes verden.
Jeg har sans for maur.
Som pangoliner.
MAURLAB-GRUNNLEGGER
Myrmekologi er studiet av maur, kort sagt.
Jeg lærte ikke hvordan det naturlige miljøet fungerer
fra læreboka.
Som en ung muvenda-gutt gikk jeg mye ute i villmarken.
Det var bare store landområder. Det var så mye liv i dem.
Det var alle disse dyrene.
Men i løpet av alle de årene ute i felten
har jeg aldri sett en pangolin.
Første gangen jeg så en pangolin var sammen med Gareth.
Det var helt fantastisk.
Dette mytiske dyret.
Den ser ut som den er satt sammen av flere dyr.
Det var noe utenomjordisk ved den.
I Lapalala har jeg nå en langtidsstudie
der jeg studerer maurenes reaksjon på klimaendringer.
Du kan se en av dem der. De små.
Ok.
Maur er del av gruppen vi kaller sosiale dyr,
slik vi også er sosiale.
Alle kommer fra én familie.
Dronningen er grunnleggeren.
Du er moren, og du bestemmer alt.
Og du har Terminator-lignende barn
som bare følger ordre.
Og alt de gjør handler kun om koloniens suksess.
Alle maurene du ser ute er hunner.
De er alle søstre.
Ser ut som de snakker sammen.
-Det er stell noen ganger. -Steller de hverandre?
Ja, de steller seg.
Du ser for det meste de eldste av dem,
for de nyfødte og alle brødrene er enda i maurreiret.
Det virker som at i en moden maurkoloni,
så får du en mer risikabel jobb jo eldre du blir.
Når nesen hans er ved bakken leter han etter mat.
Han kan lukte maur gjennom 30 cm med hard jord.
Denne larven er det han leter etter.
Alle de små bitene som ser ut som ris.
Ja. Det er egg.
Ja.
Han fråtser.
Det er som pangolin-iskrem.
Maurene får fullstendig panikk.
Det ser ut som en kjempedrage
som kommer for å utslette deg.
Maurene vil prøve å redde barna sine.
Så de plukker dem opp
og begynner å bære dem vekk fra angrepet
så fort som mulig.
Når maurene biter ham i tungen
drar han den mellom klørne sine for å få dem av.
Noen ganger ruller han den nesten opp i en knute.
Han spiste da.
Han spiste i hvert fall.
Men han vil likevel løpe.
Jeg følte veldig på presset fordi
det er så mye som avhenger av at det går bra når vi setter ham fri.
2 MÅNEDER, 4 DAGER VEKT: 3,8 KG
Vi vil etablere dette stedet som et fristed for pangoliner.
Hvis noe går galt med ham
vil dette prosjektet antageligvis ikke fortsette.
Det er et strømgjerde rundt der vi går.
Den nederste delen er omtrent 20 cm over bakken.
Det er en perfekt høyde for at en pangolin som går på bakbeina
vil gå inn i den og treffe den myke magen.
Den gir støt, og den krøller seg sammen til en ball.
Der blir den sittende…
…til den er død.
Død som følge av elektrosjokk i dette landet er trolig
seks eller syv ganger høyere enn ulovlig handel.
En dag vi gikk tur ble jeg distrahert et lite øyeblikk.
Jeg tror han så det som en sjanse.
Han gikk rett mot gjerdet.
Jeg stupte bakover for å dytte ham vekk fra gjerdet.
Strømmen gikk gjennom meg og ga ham sjokk.
Hei.
Han begynte å riste som en gal.
Det går bra, hva?
Det er sånn…
Problemet var at han ikke forstod at sjokket kom fra gjerdet.
Han trodde det kom fra meg.
Hei. Det går bra. Det er meg, kompis.
Det er meg. Hei.
Det går bra. Hei. Det er meg.
Hei.
Jeg måtte bare gi ham rom.
Det føltes forferdelig.
Kom igjen, det går bra. Hei, kompis. Det går bra. Det er meg.
Jeg var så skuffet over meg selv.
Hele livet har jeg vært redd for at jeg ikke er bra nok.
Skolen var vanskelig. Jeg var hyperaktiv.
Jeg kunne ikke sitte stille.
Jeg var en rebell som ung.
Jeg gikk på to, tre forskjellige videregående skoler,
og til slutt sluttet jeg på skolen.
I tre år tjente jeg til livets opphold ved å spille poker.
Festing.
Jeg elsket det.
Og så døde to av mine beste venner i en bilulykke.
Jeg ble helt knust.
Jeg hadde blitt så distansert.
Jeg begynte sakte å innse
at jeg aldri ville bli lykkelig
om jeg ikke fant noe annet.
I alle skoleferier ble jeg sendt til Zimbabwe
for å leke ute i naturen.
Jeg husker bare den sterke følelsen av frihet
ved å være der ute.
Den følelsen av stillhet.
Jeg ville jobbe med ville dyr, men jeg drev en forretning i Johannesburg.
Jeg kunne ikke være i bushen hele tiden slik jeg ville.
Ja.
Så tok jeg kontakt med Ray
og han viste meg Joburg veterinærsykehus for ville dyr.
Der så jeg en pangolin for første gang.
Det var en annen verden for meg etter det.
Jeg begynte å gå med dem hver eneste dag.
De har noe så mykt ved seg.
Hele livet har jeg blitt lært:
"Nei, du snakker ikke om følelsene dine."
Men jeg tror forskjellen mellom pangoliner og mennesker er at
det er lettere å være sårbar med en pangolin.
De dømmer ikke den sårbarheten.
De ser den virkelige deg.
Dette er deg her og nå, og det er alt.
Etter strømgjerdet
har det tatt ham lang tid å tilgi meg.
Du løper rundt i hagen…
2 MÅNEDER, 25 DAGER VEKT: 4,3 KG
…mens jeg tar på skoene. Ok? Hei?
Ikke klatre over gjerdet eller noe.
Straks tilbake.
Hver pangolin er forskjellig, slik folk er forskjellige.
Noen pangoliner ruller rundt og er venner med alle.
Noen er veldig følsomme og veldig anspente, kanskje.
Han klarte ikke å slå seg til ro.
"Gijima" er zulu og betyr "løp".
Hvis jeg hele tiden kaller ham "løp" forstår han kanskje det.
"Kulula" er zulu og betyr "lett".
Så jeg begynte å kalle ham Kulu.
Det fungerte ikke med ham.
Kulu gjør som han vil.
Ok.
Vil du ned her? Ned her?
Kom hit. Kom igjen. Ned.
Jeg prøvde å sette grenser for ham.
Det er visse områder
som stort sett har blitt avgrenset av veier.
Han liker ikke grenser.
Han er veldig listig.
Hvis jeg er der, tar han en pause.
Og så er det en slags sprø spurt
for å prøve å komme over veien uten at jeg ser ham.
Spiser du fordi du hørte meg komme?
Eller er du bare en flink gutt?
Han har funnet ut av at så lenge han spiser
plukker jeg ham ikke opp. Da plukker jeg ham ikke opp.
Så hvis han løper
og jeg stopper og går mot ham for å plukke ham opp,
begynner han å grave, om det er mat der eller ikke.
Han er som et lite barn.
Du må lede oppmerksomheten hans.
Ellers tenker han bare: "Ok, nå utforsker jeg."
En del av det å gjøre ham vill igjen
er at han må undersøke jordhuler.
Du har pinnsvin, villsvin og vortesvin som alle lager jordhuler.
Jordsvin, så klart.
Og så modifiserer pangoliner dem.
Au!
Noen ganger, om kvelden, sniker han seg inn i jordhuler
fordi han vil sove ute.
Det betyr at jeg må prøve å få tak i ham.
Herregud.
Du håper det er ikke et vortesvin der.
Jeg tenker alltid på at det kan komme ut slanger.
Edderkopper.
Jeg må sørge for at han ikke kommer ut fra hulen ett om natten
og løper som en gal for frihet.
Herregud.
Au!
Jeg har sittet fast i noen.
Jeg har måttet bli dratt ut av noen jordhuler, ja.
Ok, jeg drar deg ut.
-Trillebår. -Ok, sakte, greit?
-Går det bra? -Ballene ble klemt mot den kvisten.
Herregud.
Kult at han er der inne,
men det betyr en søvnløs natt for meg.
Jeg sov ved siden av ham.
Jeg la føttene mine i inngangen til hulen
slik at hvis jeg sovner, vil jeg kjenne at han krabber over meg.
4 MÅNEDER, 3 DAGER VEKT: 5,2 KG
Sakte, over tid, har jeg lært å stole på ham.
Bare den følelsen av frihet som jeg kan gi ham her.
Jeg kan la ham være alene en times tid
og så bruker jeg sporingsbrikken for å finne ham.
Hver gang du går med Kulu, ser du nye ting.
Pangoliner spiser slik at de ikke forstyrrer hele maurkolonien.
De spiser bare det de trenger.
Jeg syns det er smart.
Du ser hele overflaten av bakken beveger seg,
kryper over alt hele tiden.
Det er ganske vilt.
Dette er et eneste enormt Anoplolepis-maurreir.
De mest aggressive, dominante maurene, og skumle også, er Anoplolepis-mauren.
Vi vet hvem deres største fiende er.
Det er pangolinen.
Anoplolepis-maur spiser hva som helst.
De angriper noen insekter.
Selv noen små pattedyr, som rotter.
De spiser også noen fugler, små kyllinger som ikke kan fly.
Rundt denne termitthaugen
er det en stor jaktmark for Anoplolepis-maurene.
Når pangolinene spiser termitter…
…utnytter maur som Anoplolepis-mauren det,
for de høster inn restene etter pangolinen.
De snutede termittsoldatene står klar, med snutene pekende oppover.
Hvis en Anoplolepis-maur kommer i nærheten av dem,
sprayer de ut et giftig lim.
Det holder Anoplolepis-maurene unna.
Det gir arbeiderne nok tid for å dra larvene tilbake til reiret…
…og raskt stenge tunnelene.
Han har en utrolig lyst til å bli fri.
Men han må bli 6,5 kg først.
5 MÅNEDER, 14 DAGER VEKT: 5,90 KG
En pangolin på 6,5 kg
er veldig sterk,
og den kan holde seg opprullet som en stram ball
og derfor beskytte seg mot rovdyr.
Det har tatt Kulu lang tid
å føle seg trygg i dette miljøet.
Jeg begynte å se tegn til at han slår seg til ro og slapper av.
Det var en tydelig endring i ham.
Han begynte å stole på meg.
Der er de gode greiene.
Sånn ja. Er det godsakene?
Pangoliner er ikke gode til å regulere kroppstemperaturen.
Sånn ja.
Vi var ute, og jeg helte litt vann på ham for å kjøle ham ned.
På magen, sånn ja.
Han begynte å snurre rundt
og krabbe rundt treet som en gal.
Hei, sånn ja.
Hva gjør du? Hei?
Er det gøy, gutten min? Er det godt?
Hei? Fint og kjølig.
Noen ganger, når de leker, legger de halen sin rundt armen din.
Det var første gang Kulu faktisk lot meg løfte ham opp,
og han brukte armen min til å leke seg.
Å bli holdt i halen og rullet rundt, det er gøy for ham.
Han begynte å åpne seg,
og en leken side begynte å komme fram.
Han gjennomgikk denne
forferdelige opplevelsen, gjort mot ham av mennesker.
Så gøy, hva?
Mer? Vil du ha mer?
At han viser meg den typen tillit
er utrolig bekreftende.
Vil du ha mer? Kom igjen, da. Kom igjen, du.
Han lærer å beskytte seg selv gjennom lek.
Kjernestyrken deres må være utrolig sterk og godt utviklet.
Han utviklet den ved å ta situps og mageøvelser.
Og ta kroppshevinger.
Vi har vært her i seks måneder.
Vi er veldig nær friheten vår.
Kom igjen. Kom hit. Kan jeg få et gjesp? Hei?
Vi vet de er klare til å bli satt fri…
6 MÅNEDER, 7 DAGER VEKT: 6,2 KG
…når de har veldig avslappet oppførsel.
De spiser bra og øker vekten jevnt.
Fra der vi er nå er det en 45 minutters kjøretur
til der han skal settes fri.
Den første er ferdig, kompis.
Med sporingsbrikken kan jeg se hvor han er på telefonen min.
Hver time får jeg en melding som sier: "Jeg er her."
Jeg beklager, kompis.
Men selv med det, står mye på spill.
Vi har sluppet ut friske pangoliner som har dødd første natten.
Pangoliner er drept av honninggrevling,
løve, leopard, hyene, til og med elefant.
Enhver pangolin vil møte sine farer,
men på et tidspunkt må Kulu være vill.
Kan jeg få se et gjesp nå?
Hei? Er du trøtt, kompis?
Hei?
Det stedet der vi setter Kulu fri…
STED FOR Å SETTE FRI HOVEDRESERVATET
…er et pangolin-paradis.
Du har utrolig mye
maur- og termittaktivitet der.
Jeg må etablere ham skikkelig der,
slik at han vet hvor han er hele tiden.
Han må gjøre seg kjent med de forskjellige luktene i området,
hvor de potensielle farene er.
Kom igjen. Kom hit.
Kom igjen. Ok, greit.
Har du lyst til å gå en tur?
Sånn ja. Hei? Du vet hvor du er.
I løpet av de første tre dagene
beveget han seg tre, fire kilometer daglig.
Det er et enormt område.
Ja, han har skikkelig driv.
Han vil spise så fort som mulig…
…og forflytte seg så langt som mulig.
Hvor skal vi? Det er en leopard her.
Er du sikker på at du vil være her oppe?
Det var veldig hektisk.
Hold deg i skyggen.
Han må i hvert fall
tilbringe en uke eller to i et område
og utforske stedet,
ikke bare løpe hver eneste dag.
Det er begrenset hvor mye jeg kan presse ham til å spise.
Det er vakkert, ikke sant?
Kom igjen.
Kom igjen, gutt. Vi må spise, kompis.
Sånn ja, hva? Sånn ja, gutten min.
Stopp.
Jeg hørte noe som flyttet på seg.
Ja, det er monstre i buskene her.
Dette lille området er et leopardparadis.
Om natten er villmarken et helt annet sted.
Løver blir veldig annerledes dyr etter mørkets frembrudd.
Leoparder også.
Å høre en leopard
og hyener som går rundt.
Det er en klar advarsel.
Huff da. Han friker ut.
Ok, gutten min. Jeg har deg.
Jeg har deg, kompis. Jeg har deg.
Ok, her, gutt.
Han forbrenner mye energi.
I kveld var han det letteste han har vært på over en uke, tror jeg,
det er en merkbar nedgang i vekt.
Vi begynner potensielt sett å gå bakover.
Han har brukt mer energi enn han har klart å ta inn.
Det er logisk. Husk hvordan han var i begynnelsen.
Han pleide å løpe og roet seg ned sakte, over tid.
-Er det du venter på. -Jeg vil han skal gjøre det nå.
Bare vent på at han roer seg.
Nei, jeg vil at han skal gjøre det nå.
Jeg tror at når rasjonelle råd har slått feil,
er det eneste rådet å stole på ditt eget instinkt.
Og også å stole på pangolinen.
For pangolinen har sterke instinkter.
Regel nummer én er å ikke miste pangolinen.
Jeg prøvde å gi ham litt mer plass.
For å få ham til å roe seg.
Men å glemme sporingsbrikken, det er bare en dum feil.
Kommer han seg inn i et visst område
og mister sporingsbrikken, finner jeg ham kanskje aldri igjen.
Så har vi strømgjerdet.
Det gjerdet er den sikre død.
Og han kan gå en kilometer på en time.
Dere går tilbake til bilen.
Den gjør meg nervøs.
Nå med én gang.
Du føler deg så ansvarlig.
Du føler deg ansvarlig overfor teamet som støtter deg,
men mest av alt overfor det dyret.
Vi får ikke signaler fra sporingsbrikken
så vi kan ikke posisjonere ham til…
…akkurat der han er så vi faktisk kan finne ham.
Vi har gått og lett etter ham, men…
Det er som å prøve å finne et spøkelse.
AFRIKANSK PANGOLIN-ARBEIDSGRUPPE
Vi fikk signal fra ham nå.
Ok, la oss dra. Han har dratt lenger nord
og er på den siden av veien. Kom igjen.
Han har vært borte i to og en halv time.
Vi fant ham rett under et tre der han spiste termitter.
Og jeg tror det var i det øyeblikket
at jeg tenkte: "Han klarer seg selv nå."
Han trenger ikke meg som helikopterforelder
til å passe på ham.
Ved tornebusken der. Nei.
Du kan ikke kontrollere alt, men jeg tenker automatisk: "Jo, det kan jeg."
Men jeg tenker at sannheten er: "Nei, det kan jeg ikke."
Hallo, helten min.
Hallo, helten min. Hallo.
Hva skjer? Kom igjen.
Det er veldig sjelden at han faktisk har kommet bort til meg.
Gutten min. Hei.
Hallo.
Herregud.
Hei.
Herregud, gutten min.
Vasker du meg?
Trenger jeg en vask? Hei?
Han beroliget meg og sa:
"Alt kommer til å gå bra."
Hei?
Det var sprøtt.
Hei? Takk for det, gutten min. Hei?
Takk, kompis.
Ja, jeg vet ikke.
Det føltes som om han fortalte meg det.
KULU HAR NÅDD VEKTMÅLET SITT
Da universet ble skapt…
…var helbrederne og dyrene forbundet.
Pangolinen har en spesiell plass.
Som venda-barn må du tilbringe
de første tre månedene av livet hjemme.
Før du kan gå ut, må du vaksineres for å holde deg trygg.
Helbrederen tar et skjell fra en pangolin
og bløtlegger det i vann.
Vi spruter vannet på deg,
som regn.
Dette vil gi deg ydmykhet og ro…
…slik at når pangolinen påkaller torden,
så blir du ikke redd.
Det er siste gang, kompis.
Hei? Det er den siste gangen din.
Siste gang, gutten min. Hei?
På den ene siden vil jeg bare at han skal være fri.
Ok.
Men så er det én ting jeg tenkte på:
"Hva gjør jeg uten ham?"
7 MÅNEDER VEKT: 6,64 KG
Han bor jo hos meg.
Jeg sover fem meter fra ham.
Jeg er sammen med ham døgnet rundt, og har vært det i seks måneder, så…
Hvordan vil det føles å være borte fra det?
Ok, kompis, vi er framme.
Vi er her, helten min.
Du må spise masse. Hei?
Så sulten, hva? Spis masse for meg, kompis.
Jeg kommer til å gi slipp på ham veldig gradvis.
Han er en håndfostret pangolin.
Sånn ja. Hei? Det er en flink gutt.
Han har tilbrakt mer av livet med meg
enn han har ute i det fri.
Vil han føle seg forlatt?
Vil det stresse ham
slik at immunforsvaret hans begynner å bli svekket,
at han blir dekket av flått,
slutter å spise og begynner å løpe om natten?
Hva skal du?
Det er mye som kan gå galt.
Så har vi strømgjerdet.
Bare en slags uunngåelig drage.
Hei, kompis. Er dette hjemmet ditt?
Hjemmet ditt, helten min?
Det er en fantastisk dag. Han har spist masse, og spiser enda,
noe som er helt utrolig.
Han har vært utrolig avslappet.
Han har ikke løpt.
Han er lykkelig. Jeg føler at han er lykkelig.
Er du lykkelig?
Jeg er i ekstase.
Når man jobber tett med dyr
blir det veldig vanskelig å bryte det båndet.
Og han må gjennom det.
Det kommer til å bli kjempevanskelig.
Hei.
Og vi prøver å redde en art.
En art som kan bli utryddet i vår levetid.
Du har hatt privilegiet av å jobbe med et spøkelse, en enhjørning.
Og når du tenker på det, er det tungt for deg.
Ja. Han vet det.
Jeg skal bare holde øye med ham så lenge han lar meg gjøre det.
Vi overvåker pangolinene opp til 12 måneder etter at de settes fri.
Og vi trenger tilbakemelding nesten hver dag.
Med kamerafellen
kan jeg gi ham rom, men likevel spionere på ham.
Du ser at han i denne jordhulen
har et soverom oppe.
Når han går inn nå, kan du faktisk se ham gå opp i jordhulen.
Vi har sett mange ulike husvenner.
Det er en utrolig verden som lever rundt ham.
9 MÅNEDER VEKT: 7,83 KG
Han er uovervinnelig.
Det er det pangolinen føler nå.
Men det er tøft der ute, og det er farlig.
Han vil lære at han ikke er uovervinnelig.
I tshivenda-kulturen er en pangolin en mytisk skapning.
Det er en velsignelse å se en.
Men hvis én dråpe av en pangolins blod berører bakken
vil det forårsake naturkatastrofer.
Han hadde vært fri i åtte uker da jeg måtte på jobb i Johannesburg.
Mens jeg var der fikk jeg en telefon fra reservatet
der de sa at han ikke kom ut av hulen.
Alle scenariene raste gjennom hodet mitt.
Jeg følte at noe var galt med ham.
Min største bekymring var at
noe som en flekket hyene hadde fått tak i ham.
Det falt meg ikke inn at hulen kunne ha kollapset
før den sjette dagen.
Den morgenen ble jeg mer og mer bekymret
og det bygde seg opp til litt av en tilstand.
-Hei, Nicci. -Hei, Gareth.
Det er noe galt. Han har ikke blitt sett på seks dager.
Jeg har tenkt på alle muligheter.
Gud, jeg vet ikke hva jeg skal tro…
Jeg vet ikke hva jeg skal si om det annet enn at du må dra dit med en spade.
Ja vel, ok.
Jeg kom dit i går.
Jeg satte opp kamerafellen.
Det går bra, gutt. Bare meg.
Jeg begynte å grave.
Jeg tenkte bare: "Herregud, jeg graver opp et lik."
Jeg føler at jeg følelsesmessig sett ikke har noe som helst igjen.
Ja, jeg hadde gravd i to timer.
Ryggen min var i ferd med å gi etter.
Til slutt innså jeg at jeg trengte hjelp,
så jeg tilkalte anti-krypskytterenheten.
Vi gravde og gravde.
Det tok oss fire og en halv, fem timer.
Vi gravde ut et svømmebasseng.
Til slutt kom vi til dette hule punktet.
På det tidspunktet var jeg overbevist om
at han antageligvis ikke var i live.
Jeg graver opp liket hans.
Ok, folkens, slå av lysene.
Går det bra? Går det bra, gutten min?
Hei? Går det bra?
Og han ser på meg.
Går det bra, kompis? Hei?
Jeg bare gir meg over. Jeg tenkte: "Herregud, han lever."
Går det bra, gutten min? Hei? Går det bra?
Hei? Går det bra? Er du skadet?
Er du skadet?
Hei? Går det bra?
Hei? Er du ok?
Hei, hva gjør du her?
Jeg sjekker ham. Ser på ham.
Han er helt sjokkert over det som har skjedd,
og bråket rundt ham og alt sånt.
Ok, jeg tror han er litt svak, så…
Det går bra. Jeg har deg, gutten min. Du er ok, gutten min.
Du er ok. Det går bra, kompis.
Er du ok? Hei? Går det bra?
Sover du? Hei?
Går det bra, kompis?
Se på meg. Går det bra, gutten min? Hei?
Se på deg. Hei, det er meg.
Det er meg, kompis. Det er meg.
Hei? Går det bra? Hei?
Du er ok, gutten min. Hva gjør du mot meg?
Hei, kom igjen.
Her, la oss gå opp. Kom hit. Det går bra, kom hit.
Skal du gå for meg?
Hei? Kan du gå?
Jeg prøver å se, er han svak?
Og han begynner å gå sakte.
Han finner et maurreir og går bare rett inn i det.
Han begynner å spise som en gal.
Den lille fyren var sulten.
For en prøvelse.
Det falt meg aldri inn at han skulle bli fanget i en jordhule,
at jeg skulle trenge å bekymre meg for det.
TO UKER SENERE
Greit, store jente. Bare slapp av.
Har du sett interaksjoner mellom ham og de store pattedyrene?
Det interessante er at han følger etter dem.
-Fordi han ruller seg i møkka deres. -Ja.
Han dekker seg med det.
Hvis du er en løve og lukter neshornmøkk,
så tenker du ikke at det er noe du skal jakte på.
Ja. Det er veldig mye etterligning hos de fleste dyr.
Hei, kompis.
Skal vi gjøre dette, så du får fred?
Kom igjen. Kom.
Kom.
Kom hit. Kom igjen. La oss være raske. Kom. Vi skal være raske. Hallo.
Kom igjen. Jeg vet du er en fri pangolin. Du vil ikke bli løftet. Hei?
Dra den opp slik. Sånn ja.
Stå stille. Sånn ja.
9 MÅNEDER, 12 DAGER VEKT: 8,1 KG
Hei. Du er veldig rolig der inne. Hei?
Har du vært flink?
Har du vært flink gutt? Hvordan er magen? Det er bra.
Helt uberørt.
Ser du hvor sakte han beveger seg?
Ikke slik…
Ja.
Ser ut som han er på vei vestover ned i dalen.
Som menneske er det din rolle å beskytte dyrene rundt deg.
Som forskere prøver vi å koble sammen vitenskapen
og det folk har forstått.
Du har dette magiske dyret som kan få det til å regne.
Alle vil ha regnet.
Myten som beskytter
og har latt mennesker og det naturlige miljøet leve i harmoni.
De historiene har blitt fortalt i generasjoner,
men vi oppdrar nå en gruppe mennesker som må bli fortalt ting som de er.
De er ikke interessert i det folk pleide å tro.
Om vitenskapen kombineres med tradisjonelle metoder,
eller vitenskapen er alene…
Det viktigste av alt
er at vi må beskytte miljøet.
Hva har vår art gjort med Kulu-arten?
Jeg tror at hvis en så spesiell skapning som en pangolin går tapt,
så symboliserer det måten vi behandler alt annet på.
Det har vært litt av en greie,
som en lang reise.
Han er bare et helt annet dyr.
Han er så avslappet.
Det føles som om han kan gjøre ting
når han vil, på sine egne vilkår, uten noe press.
12 MÅNEDER, 4 DAGER VEKT: 8,6 KG
Han har fortsatt å legge på seg.
Han har nå kartlagt hele området.
Og han har flyttet inn i dette elveterritoriet med tykk vegetasjon.
Det er som om han har funnet villmarkens villeste område,
og det er der han bor.
Han leter kanskje etter en hunn.
Det faktum at nå går rundt
og markerer seg over alt
er en god indikasjon på at han er klar.
Og vi vet at det er andre pangoliner i området.
Han har nå vært fri i villmarken
lenger enn han har vært i fangenskap.
Det virker nesten som om en gjeld ble betalt på det tidspunktet.
De to siste gangene jeg har reist ut for å se til ham
har han prøvd å gjemme seg.
Ved å legge seg flat
prøver han å gå i ett med omgivelsene.
Det føles som det siste steget i prosessen med å bli vill igjen.
Det må være et punkt der du gir slipp.
1 ÅR, 7 MÅNEDER ENDELIG VEKT: 9,52 KG
På en måte burde vi aldri har sett ham i utgangspunktet.
Hvis han aldri blir sett igjen,
betyr det at han er der ute og gjør greia si.
ETTER ET ÅR MED OVERVÅKING I DET FRI FJERNET GARETH SPORINGSBRIKKEN FRA KULU
SÅ HAN IKKE KAN SPORES.
ETTER 85 MILLIONER ÅR PÅ JORDEN
HAR KULU OG HANS ART BLITT VERDENS MEST OMSATTE VILLE PATTEDYR.
PANGOLIN-HANDELEN DRIVES AV
INDUSTRIALISERINGEN AV TRADISJONELL MEDISIN,
MEN MED ØKT RETTSVERN
ØKER GLOBALE KONSERVASJONSANSTRENGELSER.
ETTER SUKSESSEN MED KULU
HAR DEN AFRIKANSKE PANGOLIN-ARBEIDSGRUPPEN
ETABLERT ET SPESIALISERT REHABILITERINGSSENTER FOR PANGOLINER:
PANGOLARIUMET.
GARETH OG RAY JOBBER MED LAPALALA
FOR Å FORSKE PÅ OG TESTE UT MODIFISERTE STRØMGJERDER
SOM KAN REDDE LIVET TIL PANGOLINER I HELE SØR-AFRIKA.
DET ER LITE TROLIG AT KULU VIL BLI SETT AV MENNESKER IGJEN.
Tekst: Lars Erik Hauklien