Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Man får aldrig underskatta övertygelsens kraft.
Jag är från Venda, där samhällena är tror på myter.
På tshivenda heter myrkott "khwara".
Våra åldermän tror
att en myrkott kommer ner från himlen
och vibrerar med fjällen för att framkalla åskan.
Myrkotten för med sig regnet.
Ser man myrkotten betyder det att man blir välsignad…
…för myrkotten är en gåva från Gud.
MYRKOTTEN KULUS RESA
JOHANNESBURG SYDAFRIKA
Innan jag upptäckte myrkottar var jag i ett skede i mitt liv
där jag sökte något mer långvarigt och mer betydelsefullt.
Det är nåt med myrkottar.
De förändrade min syn på världen.
Men jag har fortfarande inte sett en myrkott i vilt tillstånd.
Bara dem vi räddat från den olagliga handeln med vilda djur.
Det var så jag träffade Gijima.
Samtliga åtta arter av dessa unika däggdjur
har jagats skoningslöst för att användas i traditionell kinesisk medicin.
Fjällen används som ingrediens i närmare 60 kurer.
Fortsätter den olagliga handeln i dagens omfattning
kommer de att utrotas inom 20–30 år.
Vi gillrar fällor för att få veta om smugglarna har myrkottar till salu.
Ray agerar lockbete genom att låtsas vara köpare.
Vänta, var redo.
Nu!
Han har haft den en vecka.
-Väger knappt nåt. -Pytteliten.
Gijima var bara en unge och därför pytteliten.
Det är fantastiskt att se och få uppleva hur oskuldsfulla de är.
Deras enda försvar är att rulla ihop sig.
De kan inte springa, de kan inte bitas.
Så där, kompis.
De är helt harmlösa.
Vi bidrog genom att hjälpa ett djur som kanske hade dödats annars.
Så vi uträttade en god gärning.
Jag brukade vara upprymd efter tillslag.
Det kändes macho. Numer känner jag mig bara traumatiserad.
Jag vet vilket lidande djuren utsätts för.
Vissa av dem återhämtar sig aldrig helt och dör.
JOHANNESBURGS DJURSJUKHUS FÖR VILDA DJUR
Man vet aldrig vilket skick myrkottarna är i när vi får dem.
Tjuvjakt är traumatiskt för de rycks bort från sitt lilla paradis.
Sen får de genomlida en svår period
med dålig djurhållning, skrikande, musik och oljud.
Gijima var väldigt liten.
Det var bedrövligt, för han stals förmodligen från sin mor.
MYRKOTTSAVDELNINGEN HEMLIG PLATS
Varje myrkott tilldelas en volontär.
De är väldigt känsliga djur, för de är enstöringar.
Jag blev slagen av hur vettskrämd han var.
Jag lär få fullt upp med dig, va?
Jag kommer att ha fullt sjå med dig.
Han hade kanske varit med om något synnerligt traumatiskt.
Den lilla stackaren var helt panikslagen.
Kom.
Det är okej.
Det är okej, kompis.
Sedan 2007 har vi nog släppt ut runt 100 myrkottar i naturen igen.
Vi brukade ha dem här några dagar,
ge dem vätska och försöka släppa dem snarast möjligt.
Utan någon process.
Numer gör vi helt annorlunda för vi har dragit väldigt hårda lärdomar.
Myrkottar dog mellan djursjukhuset och frisläppningen.
Steget var för stort.
Det behöver finnas en plats där de hinner bli vilda myrkottar igen.
Det var drömmen bakom ett "myrkottarium", och vi har letat efter rätt plats.
RESERVATET LAPALALA 30 MIL NORR OM JOHANNESBURG
Lapalala är ett underbart reservat.
Där finns berg, våtmarker, grässlätter.
Där finns massor av olika sorters myror.
Det kan vara den perfekta platsen för unga myrkottar.
Vi bestämde oss för att skicka dit Gijima
och att Gareth skulle följa med honom.
Det fanns absolut en rädsla för att misslyckas.
Jag hade aldrig behövt ta hand om en så sårbar varelse förr.
Håll ut. Snart framme.
Jag ville bara göra ett så bra jobb som möjligt.
Men med Gijima skulle det inte bli lätt.
FÖRSÖKSLÄGRET, LAPALALA TÄNKBAR PLATS FÖR "MYRKOTTARIET"
Hej.
Okej.
Välkommen till ditt nya hem.
Hej, lille gosse.
Redo för en promenad?
Ska vi ut och gå?
De har traumatiserats
så mycket av det vi gör handlar om psykologisk rehabilitering.
DAG 1 GIJIMA, ÄVEN KALLAD "KULU"
Gijima vägde runt tre kilo.
Han behöver väga 6,5 kilo innan vi kan släppa honom.
Ska vi gå?
Vi har kommit fram till den vikten efter åratal av försök och misslyckanden
där vi smärtsamt fått erfara att om myrkottar är för små
så överlever de inte.
Första gången jag rastade honom i Lapalala så bara sprang han.
Vart ska du?
Och han är snabb.
Där är ett staket.
Se upp för staketet.
Jag var rena helikopterföräldern. Jag släppte honom inte ur sikte.
Här kommer Gijima!
Där försvinner Gijima.
Vill du ta en simtur?
Var försiktig.
Försiktigt.
Hans instinkt var inte att hitta ett bo eller söka efter föda.
Jag tror att instinkten att fly tog över.
Han kände sig inte trygg i min närvaro.
Det var något som drev honom. Han var varken tillgiven eller lekfull.
Den starkaste instinkten var att fly.
Han är stäppmyrkott men går inte helt på bakfötterna än.
Så när han går stöttar han ofta sig med armarna.
Myrkottar har funnits på jorden i 85 miljoner år.
De utvecklades bredvid dinosaurierna.
Den går på bakbenen med frambenen som en tyrannosaurus rex.
Bara traskar runt.
Inget annat däggdjur är täckt av hårda fjäll.
Bara det gör dem helt unika.
Det är en uråldrig varelse som riskerar att dö ut.
En varelse som har samma status som enhörningar.
Så sällsynta är de.
Myrkottar kan inte öppna munnen så som människor kan.
De har ett litet hål där tungan kommer ut.
De äter myror och termiter, inget annat.
De hör väldigt bra.
De ser väldigt dåligt.
Deras luktsinne är till och med bättre än hundars.
De saknar stämband.
De gör inga ljud.
De är främst aktiva på natten.
De sover i hålor.
Man märker dem inte ens på nära håll.
Man ser dem helt enkelt inte.
De får bara en unge per hona och år.
Och föräldraomsorgen är extrem.
Mammorna tar hand om ungarna i sex–sju månader.
Efter att de lämnat hålan rider de på mammans rygg
och får lära sig äta fast föda och vad de ska leta efter.
Sen ger de sig av på egen hand.
Att bo ihop med en myrkott är väldigt tyst.
Jag gjorde om hela min vardag för att passa hans schema.
Vanliga dagar gick jag upp fyra på morgonen,
gjorde lite administrativt arbete och skötte mitt företag…
Och så väntade jag på att höra honom krafsa.
Hej, kompis!
Hej. Var en duktig ponke nu.
Kom då. Hej, kompis.
Man kan ställa en tallrik myror framför myrkottar men de vägrar äta.
Det var en stor gäspning.
Enda sättet att få dem att äta är att låta dem söka föda själva.
Okej. Nu så.
Så där.
Nu så, kompis.
Så där.
När man letar efter myror måste man lära sig förstå myror.
Gijima visade mig deras värld…
…på jordens yta.
Och under den.
De delar en underjordisk värld.
Ett enormt bo.
Caswell är myrexpert.
Det här är Polyrhachis schistacea.
Han är så intresserad av myrornas värld.
Jag har fått smak för myror.
Som myrkottarna.
Myrmekologi är kort sagt vetenskapen om myror.
Jag lärde mig inte hur miljön fungerar i läroboken.
Som ung Muvendapojke gick jag bara ut i bushen.
Där fanns enorma vidder, fyllda av liv.
Där fanns massor av djur.
Men under alla mina år i fält har jag aldrig sett en myrkott.
Första gången jag såg en myrkott var med Gareth.
Det var helt fantastiskt.
Detta mytomspunna djur.
Det ser ut som en blandning av flera djur.
Det var helt underbart.
Jag genomför en långtidsstudie i Lapalala
där jag studerar myrors reaktion på klimatförändringarna.
Här ser man en. De små.
Okej.
Myror ingår i det vi kallar sociala djur, precis som människor.
Alla tillhör samma familj.
Drottningen är matriarken.
Alla lyder henne.
Hon har en massa robotliknande ungar som följer hennes order.
Allt de gör är för kolonins bästa.
Alla myror man ser ute är honor och de är systrar.
De verkar prata med varandra.
-Ibland putsar de varandra. -Gör de?
Ja.
Man ser mest de äldre myrorna
för de nykläckta och alla hanar är kvar i boet.
Det verkar vara en mogen koloni.
Ju äldre de blir, desto mer riskabla arbetsuppgifter.
Har han nosen mot marken så söker han föda.
Han kan känna doften av myror genom 30 cm hårt packad jord.
Det är larverna han vill åt.
-Alla små riskorn. -Ja, det är ägg.
Ja.
Han frossar.
Det är som glass för myrkottar.
Myrorna grips av total panik.
Det måste kännas som om en enorm drake försöker utplåna dem.
Myrorna försöker rädda äggen.
De bär bort dem från angriparen så fort de kan.
När myrorna biter honom i tungan
drar han den genom klorna för att få bort dem.
Ibland slår han nästan knut på den.
Han åt åtminstone. Det gjorde han.
Men han vill fortfarande fly.
Jag kände stor press
för det är så mycket som hänger på att hans utsättning blir lyckad.
Vi vill göra det här till en fristad för myrkottar.
Går något fel med honom läggs projektet högst sannolikt ned.
Det finns ett elstängsel där vi går.
Den lägsta tråden är cirka 20 cm från marken.
Perfekt höjd för att en myrkott som går på bakbenen
ska få den på den sårbara magen.
Stöten får den att rulla ihop sig till en boll.
Och där sitter den…tills den dör.
Sex–sju gånger fler myrkottar dödas av elstängsel än av tjuvjägare.
En dag när vi var ute och gick blev jag distraherad bara för en sekund.
Han såg det nog som sin chans.
Han vände rakt mot stängslet.
Jag kastade mig bakåt för att få bort honom från stängslet.
Strömmen gick genom mig och gav honom en stöt.
Du…
Han började skaka våldsamt.
Det är okej.
Han lät typ…
Problemet är att han inte förknippade stöten med stängslet.
Han förknippade stöten med mig.
Det är okej. Det är ju jag, kompis.
Det är jag. Hej.
Det är ingen fara. Det är jag.
Hej.
Jag fick ge honom lite utrymme.
Jag kände mig hemsk.
Det är okej. Hej, kompis. Det är jag.
Jag var besviken på mig själv.
Hela livet har jag varit rädd att jag inte duger.
Jag hade svårt i skolan.
Jag var hyperaktiv och kunde inte sitta still.
Jag var lite rebellisk som ung.
Jag bytte gymnasium några gånger och hoppade till slut av.
I tre år försörjde jag mig på att spela poker.
Jag festade.
Jag älskade det.
Sen dog två av mina bästa vänner i en bilolycka.
Det var hjärtslitande.
Jag hade helt tappat bort mig själv.
Jag började långsamt inse att jag aldrig skulle bli lycklig
om jag inte hittade något annat.
Varje skollov skickades jag till Zimbabwe för att leka i naturen.
Jag minns bara att jag kände mig väldigt fri där.
En känsla av ro.
Jag ville jobba med vilda djur men drev ett företag i Johannesburg.
Jag kunde inte tillbringa dagarna i bushen som jag ville.
Jag kontaktade Ray som tog med mig till Johannesburgs djursjukhus för vilda djur.
Där såg jag min första myrkott.
Efter det förändrades mitt liv helt.
Jag började rasta dem varje dag.
Det är nåt otroligt mjukt med dem.
Hela livet har jag fått lära mig att jag inte ska prata om mina känslor.
Men skillnaden mellan myrkottar och människor
är att det är lättare att visa sig sårbar inför myrkottar.
De dömer en inte för att man är sårbar.
De ser ens sanna jag.
Den man är här och nu är den man är. Punkt slut.
Efter det med elstängslet tog det honom lång tid att förlåta mig.
Kila du runt i trädgården… medan jag tar på mig skorna.
Okej?
Håll dig borta från stängslet. Jag kommer strax.
Varje myrkott är unik, precis som människor.
Vissa myrkottar rullar runt och är vänner med alla.
Andra är mycket känsliga och kanske nervösa av sig.
Han kunde inte finna ro.
"Gijima" betyder "spring" på zuluspråket.
Om jag hela tiden kallar honom "spring" kanske han förstår det.
"Kulula" betyder "lätt" på zuluspråket.
Så jag började kalla honom Kulu.
Det funkade inte alls.
Kulu gör som han vill.
Vill du ner här? Ska du ner här?
Kom igen. Ner med dig.
Jag försökte sätta upp gränser för honom.
Det finns vissa bitar mark som i stort avgränsas av vägar.
Han gillar inte gränser.
Han är väldigt listig.
Är jag där stannar han upp.
Sen försöker han rusa över vägen och hoppas att jag inte ser honom.
Äter du för att du hörde att jag kom eller är du bara en duktig ponke?
Han har listat ut att så länge han äter plockar jag inte upp honom.
Äter han rör jag honom inte.
Så om han flyr och jag börjar gå mot honom för att plocka upp honom
så börjar han gräva vare sig där finns föda eller ej.
Han är som ett barn.
Man måste avleda honom för annars vill han bara utforska.
För att återförvildas måste han få utforska hålor.
Piggsvin, busksvin och vårtsvin gräver hålor.
Jordsvin också.
Sen modifierar myrkottarna dem.
Aj!
Om kvällarna smyger han ibland ner i hålor för han vill så klart sova utomhus.
För mig innebär det att jag måste få ut honom ur hålorna.
Gud.
Man hoppas att inget vårtsvin är hemma.
Och jag är alltid orolig för ormar.
Spindlar…
Jag måste veta att han inte lämnar hålan mitt i natten och försöker fly.
Gud.
Aj!
Jag har fastnat några gånger och behövt bli utdragen.
-Jag drar ut dig som en skottkärra. -Okej. Långsamt.
-Allt väl? -Jag mosade pungen mot grenen.
Gud.
Det är fräckt att han är där inne, men det innebär en sömnlös natt för mig.
Jag sov bredvid honom.
Jag la fötterna vid hålans utgång
för om jag somnade skulle jag känna honom krypa över mig.
4 MÅNADER, 3 DAGAR VIKT: 5,20 KG
Över tid har jag lärt mig lita på honom.
Bara frihetskänslan jag kan ge honom här…
Jag kan lämna honom i flera timmar
och använda spårsändaren för att hitta honom igen.
Varje gång man går med Kulu ser man nya saker.
När myrkottar söker föda förstör de inte hela kolonin.
De äter bara vad de behöver.
Det är så smart.
Hela marken rör sig konstant.
Rätt häftigt.
Allt det här är ett enda stort myrbo.
Anoplolepis custodiens är de mest aggressiva, dominanta och läskiga myrorna.
Och vem är deras största fiende?
Myrkotten.
De äter vad som helst.
De fäller vissa insekter.
Till och mindre däggdjur, som råttor.
De äter även vissa fågelungar, som inte kan flyga.
Området runt termitstacken är mycket viktig jaktmark för myrorna.
När myrkotten äter termiter…
…gynnas även myrorna.
De roffar åt sig det myrkotten lämnat.
Termitsoldaterna står med hornen upp i luften.
Och om en myra kommer i närheten
sprutar de ut ett giftigt lim.
Det avskräcker myrorna helt.
Det ger arbetarna tid att flytta in larverna i boet igen…
…och snabbt stänga tunnlarna.
Han har en otrolig drivkraft att bli fri.
5 MÅNADER, 14 DAGAR 5,90 KG
Men vi måste få honom att väga sex och ett halvt kilo.
En myrkott på sex och ett halvt kilo är väldigt stark.
Den kan hålla sig i en hård boll och därmed skydda sig mot rovdjur.
Det har tagit lång tid för Kulu att känna sig trygg i den här miljön.
Jag började se tecken på att han börjat finna ro och lugna sig.
Hans beteende förändrades märkbart.
Han började lita på mig.
Å, så skönt.
Så där. Är det skönt?
Myrkottar är dåliga på att reglera kroppstemperaturen.
Så där.
Jag hällde lite vatten på honom för att svalka honom.
På magen. Så där ja.
Han började snurra runt och krypa runt trädet som galen.
Så där ja.
Vad håller du på med?
Var det kul? Var det skönt och svalt?
När de leker lindar de ibland svansen runt ens arm.
Det var första gången Kulu verkligen lät mig lyfta honom
och han använde armen som ett lekredskap.
Han gillar att bli hållen i svansen och rulla runt.
Han började öppna upp och en lekfull sida uppenbarade sig.
Människor utsatte honom för något fruktansvärt.
Oj vad roligt.
Mer? Vill du leka mer?
Att han trots det litade på mig gav mig otroligt mycket bekräftelse.
Vill du leka mer? Kom då.
Genom leken lär han sig att skydda sig själv.
Deras kärnmuskulatur behöver vara otroligt stark och utvecklad.
Han byggde sin med situps, crunches och pull-ups.
Jag har varit här i ett halvår. Vi är väldigt nära friheten.
Kom då. Kan du gäspa?
Vi vet att de är redo att sättas ut när de beter sig väldigt avslappnat.
När de äter bra och går stadigt upp i vikt.
Det är ungefär 45 minuter med bil till platsen han ska sättas ut.
Första klar, kompis.
En GPS-märkning låter mig följa honom på telefonen.
Varje timme får jag en uppdatering om var han är.
Förlåt, kompis.
Men trots det står väldigt mycket på spel.
Vi har släppt helt friska myrkottar som dog första natten.
De har dödats av honungsgrävlingar, lejon, leoparder, hyenor, till och med elefanter.
Varje myrkott kommer att stöta på faror men nån gång måste Kulu få vara vild.
Kan du gäspa nu?
Är du trött, kompis?
Är du?
Platsen där vi släpper Kulu är ett paradis för myrkottar.
Där finns otroligt mycket myror och termiter.
Jag behöver göra honom hemmastadd på nytt
så att han alltid vet var han är.
Han får bekanta sig med de nya dofterna
och lära sig var potentiella faror finns.
Så där. Kom.
Kom då. Okej.
Sugen på att komma ner?
Så där. Vet du var du är?
De första tre dagarna förflyttade han sig tre–fyra kilometer om dagen.
Det är jättelångt.
Han har eld i baken.
Han åt så snabbt som möjligt…
…och bara tillryggalade så långa avstånd som möjligt.
Vart är vi på väg? Där är en leopard här. Är du säker på att du vill dit?
Det var väldigt hektiskt.
Håll dig i skuggan.
Han måste ju åtminstone tillbringa en vecka eller två på en plats
och sen utforska vidare, inte bara springa dagarna i ända.
Jag kan inte tvinga honom att äta.
Oj, vad vackert.
Kom igen, ponken. Du behöver fortfarande äta.
Så där ja. Duktig.
Stanna.
Jag hörde nåt springa iväg.
Det lurar monster i buskarna.
Den här lilla gläntan är rena paradiset för leoparder.
Om nätterna är vildmarken helt annorlunda.
Lejon blir ett helt annat djur efter att solen gått ner.
Leoparderna också.
Att höra en leopard…
Hyenor som går omkring…
Det är en tydlig varning.
Han verkar jätterädd.
Kom här, ponken. Jag har dig.
Jag har dig, kompis.
Så där.
Han bränner mycket energi.
I kväll vägde han mindre än han gjort på över en vecka.
Han har märkbart gått ner i vikt.
Risken är att det börjar gå åt fel håll.
Han har bränt mer energi än han lyckats få i sig.
Inte oväntat. Kom ihåg hur han var i början.
Han sprang först och lugnade sig långsamt över tid.
-Du får invänta det. -Jag vill att han blir lugn direkt.
-Vänta på att han ska lugna sig. -Jag vill att han gör det direkt.
När rationella råd inte biter är det enda rådet att lita på magkänslan.
Och att lita på myrkotten, för den har starka instinkter.
Regel nummer ett är att inte tappa bort myrkotten.
Jag försökte ge honom lite mer utrymme för att få honom att lugna sig.
Men att glömma telemetrin var så korkat.
Om han tar sig till ett visst område och sändarna lossnar
hittar jag kanske honom aldrig igen.
Sen har vi elstängslet. Det innebär säker död.
Och han kan röra sig en kilometer i timmen.
Gå ni tillbaka till bilen.
Ni gör mig nervös.
Nu.
Man känner ett sånt ansvar.
Man känner ett ansvar gentemot teamet bakom projektet
men främst gentemot djuret.
GPS-sändaren skickar inga uppdateringar så vi kan inte avgöra
exakt var han är, så att vi faktiskt kan hitta honom.
Vi gick runt och letade, men…
Det är som att leta efter ett spöke.
Där dök han upp.
Vi åker dit.
Han har gått norrut och är på den sidan vägen.
Då kör vi!
Han var borta i två och en halv timme.
Vi hittade honom under ett träd, ätandes termiter.
Jag tror att det var då…
Jag kände: "Han grejar det här."
Han behöver inte nån helikopterförälder som vakar över honom.
Vid taggbusken? Inte?
Man kan inte styra allt men min första reaktion var: "Det kan jag visst."
Men jag förstår att jag inte kan det.
Hej, grabben.
Hallå, grabben. Hej.
Läget? Kom igen.
Det är väldigt få gånger då han faktiskt har kommit till mig.
Lille ponken. Hej.
Hejsan!
Jösses.
Hej.
Men jösses.
Putsar du mig?
Behöver jag putsas?
Han liksom försäkrade mig och sa: "Allting kommer att gå bra."
Helt galet.
Tack för putsningen, ponken.
Tack, kompis.
Jag vet inte. Det kändes som att han sa åt mig att…
KULU HAR NÅTT SIN MÅLVIKT
När universum skapades
var medicinmännen och djuren sammankopplade.
Myrkotten har en särskild status.
Alla Vendafolkets barn måste tillbringa sina tre första månader i hemmet.
Innan man ger sig ut vaccineras man för att skydda en.
Medicinmannen tar ett myrkottsfjäll och lägger det i vatten.
Vi stänker det vattnet på dig, som regn.
Det ingjuter ödmjukhet och lugn.
Så att när myrkotten framkallar åskan, blir du inte rädd.
Sista gången, kompis.
Hej. Det är sista gången idag.
Sista gången, kompis.
Å ena sidan vill jag så gärna att han ska vara fri.
Okej.
Men sen tänkte jag: "Vad tar jag mig till utan honom?"
7 MÅNADER VIKT: 6,64 KG
Han bor ju med mig.
Vi sover fem meter ifrån varandra.
Jag har varit med honom dygnet runt i ett halvår, så…
Hur kommer det att kännas att inte längre vara det?
Okej, kompis. Vi är framme.
Vi är framme, grabben.
Nu ska du äta massor.
Är du jättehungrig? Ät ordentligt för min skull, kompis.
Jag kommer att släppa honom väldigt långsamt och stegvis.
Han är ju handuppfödd.
Så där ja. Duktig pojke.
Han har tillbringat mer tid med mig än i det fria.
Kommer han att känna sig övergiven?
Kommer det att stressa honom så pass att immunförsvaret försvagas
och han blir täckt av fästingar, slutar äta och börjar springa om nätterna?
Vart ska du?
Mycket kan gå fel.
Sen har vi elstängslet, en oundviklig livsfara.
Hej, kompis. Bor du här?
Är det här du bor?
Det är en fantastisk dag.
Han har ätit massor och äter ännu, vilket är helt otroligt.
Han har varit väldigt lugn.
Han har inte sprungit nåt.
Han är lycklig. Jag känner att han är det.
-Är du lycklig? -Jag är överlycklig.
När man jobbar nära djur blir det väldigt svårt att bryta bandet.
Det måste han göra.
Och det blir…jäkligt tufft.
Hej.
Vi försöker rädda en art.
En art som kan dö ut under vår livstid.
Man har haft äran att jobba med ett spöke, en enhörning.
Det väger tungt när man tänker på det.
Han vet.
Jag håller ett öga på honom, så länge han låter mig.
Vi övervakar frisläppta myrkottar i upp till ett år.
Vi behöver uppdateringar nästan dagligen.
Med kamerafällan kan jag ge honom utrymme men ändå spionera på honom.
I den här hålan verkar han sova på "övervåningen".
När han går in ser man att han klättrar upp i hålan.
Vi har sett rätt många inneboende.
En fantastisk värld utspelar sig runtomkring honom.
9 MÅNADER VIKT: 7,83 KG
Oövervinnerlig. Så känner den myrkotten sig nu.
Men det är tufft i vildmarken, och farligt.
Han får lära sig att han är sårbar.
På tshivenda är myrkotten ett sagoväsen.
Att se en är en välsignelse.
Men om en enda droppe myrkottsblod spills
frambringar det naturkatastrofer.
Han hade varit fri i åtta veckor när jag behövdes i Johannesburg.
Medan jag var där ringde de från naturreservatet
och sa att han inte lämna sin håla.
Jag föreställde mig alla möjliga scenarier.
Jag kände att nåt var fel.
Jag var främst rädd för att hyenor fått tag i honom.
Möjligheten att hålan rasat in slog mig inte förrän sjätte dagen.
Den morgonen växte oron konstant tills jag var helt uppjagad.
-Hej, Nicci. -God morgon.
Nåt är fel. Han har inte synts till på sex dagar.
Jag har tänkt på alla möjligheter.
Jag vet inte ens vad jag ska tro…
Jag vet inte vad jag ska säga. Bara ta med dig en spade.
Okej.
Jag kom dit igår.
Jag gillrade kamerafällan.
Lugn, det är bara jag.
Jag började gräva.
Det kändes som om jag grävde efter ett kadaver.
Jag var känslomässigt utmattad.
Jag hade grävt i typ två timmar och ryggen började ge upp.
Till slut insåg jag att jag behövde hjälp och tillkallade parkvakterna.
Vi grävde och grävde.
Det tog oss fyra–fem timmar.
Vi grävde en hel pool.
Till slut kom vi fram till en hålighet.
I det skedet var jag övertygad
att han sannolikt var död, att jag gräver fram hans kadaver.
Släck lamporna.
Mår du bra? Är du oskadd?
Va? Mår du bra?
Han såg på mig.
Mår du bra, kompis?
Jag bara kollapsade. "Gud, han lever!"
Är du oskadd? Mår du bra?
Hur är det med dig? Är du skadad?
Är du skadad?
Du, mår du bra?
Är du oskadd?
Vad har du för dig där inne?
Jag inspekterar honom.
Han var chockad av allt som pågick, allt oväsen och sånt.
Han verkar lite svag, så…
Det är okej. Jag har dig. Du klarar dig, ponken.
Det är okej, kompis.
Mår du bra? Va? Är allt som det ska?
Sover du? Va?
Mår du bra?
Få se på dig. Mår du bra, kompis?
Jag får se på dig. Hej, det är jag.
Det är jag, kompis.
Är allt som det ska?
Mår du bra?
Vad utsätter du mig för? Kom här.
Kom så går vi upp. Det är okej. Kom.
Vill du visa att du kan gå?
Jag vill kolla om han är svag.
Han börjar långsamt gå.
Han hittar ett myrbo och bara tar för sig.
Han börjar mumsa som besatt.
Han var helt utsvulten.
Vilken pärs.
Tanken slog mig aldrig att han kan bli instängd i hålor.
2 VECKOR SENARE
Okej, tjejen. Ta det lugnt.
Har du sett honom interagera med större däggdjur?
Intressant nog följer han ibland efter dem.
-Han rullar sig i spillningen. -Ja.
Han täcker sig i den.
Är man ett lejon och känner doften av noshörningsbajs
tror man inte att det är ett bytesdjur.
Många djur kamouflerar sig genom imitation.
Hej, kompis.
Ska vi få det överstökat?
Kom då.
Kom.
Kom. Det går fort. Hej!
Jag vet att du är fri och inte vill bli hållen.
Dra upp den här… Så där.
9 MÅNADER, 12 DAGAR VIKT: 8,10 KG
Så där.
Du var ju väldigt lugn.
Har du skött dig?
Har du varit en duktig ponke? Hur är det med magen? Bra.
Helt oberörd.
Ser ni hur långsamt han går?
Inget…
Han verkar vara på väg västerut, ner i dalen.
Som människa är ens jobb att skydda djuren runtomkring en.
Vi forskare försöker koppla samman vetenskapen med folks övertygelser.
Här har vi ett magiskt djur som kan framkalla regn.
Alla vill ha regn.
Myten skyddar myrkotten
och låter människor leva i harmoni med miljön.
De historierna har gått i arv
men dagens ungdomar vill veta hur det faktiskt ligger till.
De bryr sig inte om vad folk brukade tro.
Vare sig vetenskapen kan samspela med traditionerna eller ej
är huvudsaken att vi måste skydda miljön.
Vad har såna som vi gjort mot såna som Kulu?
Om en så speciell varelse som myrkotten dör ut
så symboliserar det hur vi behandlar allting.
Det har varit en sjuhelsikes upplevelse, en lång resa.
Han är helt förändrad.
Han är så lugn.
Det känns som att han kan göra saker när han vill och på sina villkor
utan någon press.
12 MÅNADER, 4 DAGAR VIKT: 8,60 KG
Han har fortsatt gå upp i vikt.
Han har utforskat hela området.
Och han har förflyttat sig till ett tätvuxet flodområde.
Han verkar liksom ha hittat den vildaste biten vildmark
och där tänker han stanna.
Han letar kanske efter en hona.
Att han numer går runt och doftmarkerar överallt
tyder på att han är redo.
Och vi vet att där finns andra myrkottar i närheten.
Nu har han levt i vilt tillstånd längre än han levt i fångenskap.
Det kändes nästan som om vi var kvitt nu.
De senaste två gångerna jag skulle titta till honom
försökte han gömma sig för mig.
Genom att lägga sig platt på marken försöker han smälta in i omgivningen.
Det känns som sista steget i återförvildningen.
Förr eller senare måste man släppa taget.
1 ÅR, 7 MÅNADER SLUTVIKT: 9,52 kg
Vi borde kanske aldrig ha sett honom till att börja med.
Om han aldrig syns till igen
betyder det att han är där ute och gör sin grej.
EFTER ETT ÅRS ÖVERVAKAD UTSÄTTNING TOG GARETH AV KULUS SÄNDARE
OCH GJORDE HONOM OMÖJLIG ATT SPÅRA.
EFTER 85 MILJONER ÅR PÅ JORDEN
HAR KULUS SLÄKTE BLIVIT VÄRLDENS MEST SMUGGLADE VILDA DÄGGDJUR.
MYRKOTTSHANDELN HAR DRIVITS PÅ AV INDUSTRIALISERAD TRADITIONELL MEDICIN
MEN DET LAGSTIFTADE SKYDDET OCH BEVARANDEINSATSERNA ÖKAR.
SEDAN KULU SATTES UT HAR AFRICAN PANGOLIN WORKING GROUP UPPRÄTTAT
ETT SÄRSKILT CENTER FÖR ATT REHABILITERA MYRKOTTAR - "MYRKOTTARIET".
GARETH OCH RAY SAMARBETAR MED LAPALALA FÖR ATT UNDERSÖKA OCH TESTA ELSTÄNGSEL
SOM KAN SKONA MYRKOTTAR I HELA SYDAFRIKA.
DET ÄR OSANNOLIKT ATT MÄNNISKOR NÅGONSIN SER KULU IGEN.
Undertexter: Rasmus Edlund