Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Anyu!
Régóta szerettem volna egy háziállatot.
Minden szülinapom előtt azt mondogattam: „Egy háziállatot szeretnék.”
Egyfolytában könyörögtem egy háziállatért,
és most olyan boldog vagyok!
Apu, hoztál nekünk egy kutyust!
Amikor végre lett egy háziállatunk, olyan jó érzés volt, hogy van társaságunk.
A ház sokkal teljesebbnek tűnik, ha vannak állatok is.
Megtarthatom?
Igen!
Ő itt Daisy.
- Ez komoly? - Igen.
Csak viccelsz, ugye?
Köszönöm, anyu! Köszönöm!
- Szia, Iris! - Szia!
Elég klassz, hogy apu idehozta az összes állatodat, nem?
De.
Nézz a kamerába, jó? Legyél jó, rendben?
Monty!
Monty, gyere ide!
Szeretsz beszélni a háziállataidról?
- Igen. - Hát, képzeld,
ez a film a háziállatainkhoz fűződő barátságunkról szól.
Ez az!
Jól van. Kezdjük!
Mit szeretsz legjobban az állatokban?
Talán azt, hogy hozzájuk bújhatok.
Szeretek játszani velük.
Ott van ez az állat a házunkban.
És van köztünk kapcsolat.
Egy kicsit furcsa, ha belegondolunk,
de szerintem jó.
Ingyenes szórakozást jelentenek.
Nagyon jól tud aludni.
Egész ügyesen tud trükköket csinálni.
Szeret az emberek hajába mászni.
Meg fog védeni minket.
Néha egy kicsit butácska.
Még reménykedünk abban, hogy nem lesz egész életében bolond.
Te jó ég!
Nem! Nézd!
Nem könnyű.
Ki szórta szét a szemetet?
Aries!
- De megéri. - Megéri.
Ez a szeretet, és az érzéseik az ember iránt.
És jó érzés tudni, hogy van egy barátom, aki mindig ott van nekem.
Isten azt gondolta: „Hmm, legyen a háziállatoknak hatodik érzékük!”
Tegyünk egy pantomimest és egy varázslót egy állatba, és ebből lesz...
a háziállat.
RIDGEFIELD CONNECTICUT
Mihonka!
Szöszeltávolítókat rejtettünk el az autókban,
TRAVIS FORD ÉS ADAM BURKE
a házban, a szekrényekben.
Nagy tételben vásároljuk, mert napi egyet elhasználunk.
- Szia, Travis! Szia, Adam! - Szia!
Köszönjük, hogy örökbe akartok fogadni tőlünk egy kutyát.
Az állatorvosotok ódákat zengett rólatok,
és a kutyának jó helye lesz nálatok.
Őszintén úgy érzem, ha bárkinek megadatik a lehetőség,
hogy olyan barátságot kössön egy kutyával, mint amilyen nekem volt Delilah-val...
Ez egy igazi, tartós, szívből jövő kapcsolat,
ami nagyon különleges, és szeretném, ha ő is átélné.
Látjátok?
A SATO PROJECT
Travis mesélt nekem a Puerto Ricó-i Sato Projectről.
Kutyákat mentenek, és az Államokban keresnek nekik otthont.
„Fogadjunk örökbe egyet!”
Mire én: „Meg akartalak lepni, szóval meglepetés!
Tessék!”
Szia, Baby Blue!
Köszönj az apukáidnak! Köszönj nekik!
Egyértelműen látszik, hogy ő a különc.
És tudtam, hogy ő lesz az.
Te vagy a tál királya?
Szia, Blue! Blue!
Te vagy a tál királya?
Nagyon érdekes folyamat örökbe fogadni egy kutyát,
amit még nem ismerünk.
Kaptam egy üzenetet, hogy Blue gépe késik egy kicsit.
- Órákat vagy napokat? - Harminc percet.
Akkor jó.
Vajon honnan fognak jönni?
Jó kérdés.
Szerintem nem onnan, hanem...
Valószínűleg onnan.
- Nyirkos a kezem. - Az enyém is.
Már látom őket!
Szia!
Köszönj az apukáidnak!
- Szia, pajtás! - Tessék!
Szia, pajtás!
Szia!
- Szia! - Szia!
Szia!
- Istenem! - Szia, Blue!
Először anyukádnak küldöm el.
Blue! Blue, legyen szép életed, kicsikém!
Szeretni fognak téged.
Sok szép pillanatot!
- Köszönjük! - Köszönjük!
Ti... Ó, végig itt voltatok!
Ők is örökbe fogadnak egy kutyát.
Várod már, hogy találkozz a tesóiddal?
Igen.
Az első nap fantasztikus volt.
ABNER, 11 ÉVES
És kész katasztrófa.
AXCEL, 8 ÉVES
Mert kutyáink vannak. Juhú!
- Szaladgáltunk. - És takarítani kellett.
Ne!
Mi etetjük őket.
Azt eszi, amit mi, és ez apának nem tetszik.
MICKELE, 10 ÉVES
Adj... nekem...
TREVOR, 6 ÉVES
...olyat ...ami te eszel!
Adunk nekik vizet.
Mit csinálsz?
- Sétáltatjuk őket. - Igen.
Felszedjük a kutyakakit.
Mindenhol kaki van.
JORDAN, 5 ÉVES
Aztán belelép, és meg kell mosni a mancsát.
LJ, 10 ÉVES
Ne!
Én meg...
Megpróbáltam kitakarítani az almot...
IRIS, 9 ÉVES
egyszer.
Soha többé nem csinálom.
Először befogtam az orromat.
Azt hiszem, hogy még csipeszt is tettem rá,
WYATT, 10 ÉVES
de az nagyon fájt.
Aztán megtanítjuk arra, hogy ne menjen a szőnyegre.
THEO, 15 ÉVES
Jaj, ne! Kérlek!
Már nincs szőnyeg.
BEATRICE, 10 ÉVES
Fel kell takarítanom az udvaron a kakit.
KRUZ, 10 RHETT, 6
És anya takarítja az almot.
Rhett, te mit takarítasz?
Ő semmit sem takarít.
Én mosogatok.
Háziállatot tartani nehéz.
De nagyszerű kaland.
ÉSZAK-KAROLINA
Abból élek, hogy macskákat mentek.
Rapperként kezdtem, de most már ez az életem.
ASHEVILLE, ÉSZAK-KAROLINA
Gyerekkoromban nem volt saját macskám.
Semmi baj, Mama.
Semmi baj.
Mindig kint játszottam a kinti macskákkal.
Istenem!
Olyan házban nőttem fel, ahol volt bántalmazás, drogok, halál,
minden ilyesmi,
ezért nem akartam bemenni a házba.
Úgy éreztem, hogy nincs hangom, hogy nem tehetek semmit.
Tehetetlennek érzi magát az ember, nincs kihez fordulnia.
A macskáknál is ezt érzem.
Gyere!
Senki sem szólal fel vagy harcol értük.
Ott hátul is van kettő.
Kíméletesen fogjuk be a macskákat, hogy ne essen bajuk.
Elvisszük őket az állatorvoshoz ivartalanításra és oltásra,
majd visszavisszük őket.
Így megelőzzük a túlszaporodást és a betegségeket.
Semmi baj.
Régen elaltatták ezeket az állatokat.
Biztos azt mondja: „Ki nem állhatom ezeket az embereket.
Őrültek és furcsák.”
De egy csapatban vagyunk, kicsike.
Amikor elkezdtem,
láttam egy hirdetést, hogy macskákon segítenek ezen a menhelyen.
De az interjú rosszul sikerült, mert bementem, és ott voltak a macskák,
kiscicák és macskák abban a szobában, ahol az interjú volt.
Ő kérdezgetett, én meg a macskákkal voltam elfoglalva.
„Mi is volt a kérdés? Bocsánat. Én...”
Nem válaszoltam a kérdésekre, egyáltalán nem ment jól.
De azt mondták: „Felveszünk,
mert ritkán látunk olyan embereket, akik ennyire szeretik a macskákat.”
Én voltam az egyetlen srác, aki a macskáknál dolgozott.
Az összes srác a kutyáknál volt.
Odajöttek, és megkérdezték: „Miért a macskákkal vagy?
Miért nem jössz a kutyákhoz?”
De én nem akartam.
A kutyák jó fejek, de akkor is.
Rick!
Az első macskám Rick James volt.
Rick Jamesnek nincs párja.
Akkoriban nem sokat tudtam a menhelyekről,
ezért Ricket egy tenyésztőtől vettem.
Fajtatiszta himalája perzsa volt.
Eltávolították a karmait.
Nem tudtam, hogy ez olyan,
mintha az embernek levágnák az első ujjpercét.
És mialatt Rick velem volt,
kezdtem rájönni arra, hogy milyen hibákat vétettem.
Fájdalmas volt.
Úgy éreztem magam, mint egy szülő, aki mindent rosszul csinál a gyerekeivel.
Felöltözhetek, mielőtt felveszlek?
Rick több volt egy macskánál.
Köszönöm!
Családtagnak számított. Imádtam.
Még a szüleim esetében sem éreztem ezt a feltétel nélküli szeretetet.
Rick volt ez a feltétel nélküli szeretet számomra.
Egy producer barátommal, Kadóval épp autóztunk valahová,
és Rickről beszéltem.
Folyton Rickről beszéltem.
Aztán végre mondtam valamit, amiből kiderült, hogy Rick egy macska.
És Kado azt monda: „Várj csak!
Te végig egy macskáról beszéltél?
Azt hittem, egy lakótársról vagy a tesódról van szó.
Ez komoly, hogy Rick egy macska? Ennyit beszélsz egy macskáról?”
Szeretlek, pajti.
Azóta se volt olyan cicám, aki úgy bújt, mint Rick.
És valahányszor felvettem,
mindig megnyalogatta ezt a fülemet.
De csak ezt. Mindig. Ez volt a szokása.
Amint felvettem, megnyalogatta. Mintha így üdvözölt volna.
Mi újság, pajtás? Mi van?
Imádtam azt a cicát. Megváltoztatta az életemet.
Szerintem egy tökéletes világban minden macskának lenne otthona,
de sokan közülük nem akarnak otthont.
Odakint akarnak lenni.
Ezért sok ideiglenes örökbefogadóval dolgozom együtt,
azokra az esetekre, amikor van, mondjuk,
egy nagyon barátságos macska, aki szocializálható,
és szeretne egy végleges otthont.
Ami „szőrökre” szól.
Hát te mit csinálsz itt?
Szia, Alanis!
Amikor terepen voltam
felállítani a csapdát,
Alanis gyakorlatilag odajött és az ölembe ugrott.
Hé, eljössz a királlyal?
Megpróbáltam örökbe adni őt.
Csak szólok mindenkinek,
hogy itt van ez a cica, akit Alanis Miáúissette-nek neveztem el.
Aranyos.
Nagyon szép.
Én kedvelem őt.
De nem fogadom örökbe.
Nem fogadhatom örökbe.
Istenem!
Szóval nem.
Nem, nem. Nem fogadom örökbe ezt a cicát.
És egy héttel később:
„Ő itt Alanis Miáúissette, az én kicsikém.”
Jól van. Legyen.
Ő választott, ő fogadott örökbe engem.
Így került hozzám Alanis.
Mindig én voltam a furcsa a barátaim és a családom körében.
Mindenki, aki ismer, megmondhatja: „Sterling mindig is fura volt.”
Mit bámulsz, pajti?
Számomra a randizás mindig is őrület volt, mert amikor randira mentem,
először a körmömön akadtak fenn, aztán azon, ahogy öltözködöm:
„Szóval te olyan... más vagy.”
Aztán meglátják a macskámat, és: „Na jó, ennyi!
Ez nekem nem megy. Ez túl sok.
Nem akarok macskás pasival randizni.”
Volt egy cikk arról, hogy a társkereső alkalmazásokban
a nők elutasítják azokat a férfiakat, akiknek macska van a profilképén.
Nem vonzó számukra, nem elég férfias.
És Nathan haverommal azonnal azt mondtuk:
„Tudod, mit? Én is átéltem ezt, és elegem van belőle.”
Ha te is egy macskabarát szingli vagy, aki keresi azt, akivel együtt dorombolhat,
van számodra egy alkalmazás.
- Tényleg? - Igen!
Ezért indítottuk el a Tabby Dates-t,
ami egy társkereső alkalmazás macskabarát embereknek.
Nézd!
- Nicsak, ki van itt! - Nézd őket!
Szuper Debbel lenni, mert ő is macskabarát.
Ugyanannyira szereti a macskákat, mint én, ha nem jobban.
Állategészségügyi technikus egy macskaklinikán.
Az egész olyan... Összeillünk.
Nem mindenki szereti a macskákat, de én szeretnék ezen változtatni.
Sokkal jobban figyelnek az emberre, mint bárki.
Az, hogy van ott valaki, akit megölelhetünk, akihez beszélhetünk,
és aki feltétel nélkül szeret,
ez a szeretet rengeteg mindenen átsegített.
Rick úgy 13 évig... 13 és fél évig volt velem.
A születésnapomon, január 8-án halt meg.
És elhatároztam,
hogy minden születésnapomon megünneplem Rick életét és az én életemet.
RICK JAMES MINDÖRÖKKÉ!
Mert az, amit most csinálok, nagyrészt Rickhez kötődik.
Tessék, kicsike!
Itthon vagy. Mondtam, hogy egy csapat vagyunk.
A lakóautóm hátulján van egy nagy kép Rick Jamesről.
Az ő emlékére készült.
RICK JAMES, A MACSKA EMLÉKÉRE
Még mindig számíthatok rá. Mindig vigyáz rám.
ELLA GRACE, 6 ÉVES
Amikor szomorú vagy dühös vagyok, odajön hozzám, megnyal, és ezt csinálja,
és én felveszem, és megölelem.
Attól jobban érzem magam.
Szeretem, hogy egy életen át velünk vannak.
Ők a legjobb barátaink.
Pacsi!
Ha bánt valami, és apának mondom el,
azt mondja: „Gondolj a jó dolgokra!”
De ha a kutyámnak mondom el, ő azt mondja: „Ó, teljesen megértelek!”
GOLDIE, 13 ÉVES
Mellettük sosem vagyok magányos.
És ők nem mennek el, sosem unnak meg, ami szuper.
Néhány barátommal ellentétben.
SABRINA, 9 ÉVES
Az emberek néha azt mondják: „Nem, ehhez nincs kedvem.”
A macskák viszont azt: „Igen, csináljuk!”
Nem igazán szeretek a tesómmal játszani.
XIAOWAN, 7 ÉVES
Szerintem unalmas.
Cocóval sokkal mókásabb játszani.
Ha én sírok, akkor Toasty is sír.
KALISTA, 9 ÉVES
Az állatok feltétel nélkül szeretnek.
És ez egy olyan kapcsolat, ami sosem szakad meg.
Ha valódi kötelék alakul ki, akkor ők a te kedvenceid.
TESS, 8 ÉVES
KATALÁN TENGERPART SPANYOLORSZÁG
Nirvana!
Emlékszem, 10 éves korom óta...
„Indiana Jones-film!” Én is kalandozni akarok.
SPANYOLORSZÁG
Ki kell elégítenem ezt a kalandvágyat,
és tudtam, hogy rengeteget kell tanulnom.
Úgy döntöttem, hogy Barcelonából elindulok a katalán partvidéken.
Aztán a francia és az olasz partok mentén haladtam.
Egyértelmű volt, hogyha egyedül megyek erre a küldetésre,
akkor senki másra nem számíthatok,
és csak saját magamért vagyok felelős.
A legrosszabb...
Azt hiszem, egy kicsit magányos voltam. Azt gondoltam: „Mit keresek én itt?
Túl nagy terveket szőttem? Túl nagyot álmodtam?”
És akkor még nem tudtam, hogy Olaszországban mi vár rám.
Megláttam egy kiskutyát az út közepén.
A két sáv között mászkált.
Nagyon örült nekem. Látszott a farokcsóválásából.
Örült, hogy lát,
ugyanakkor nem bízott az emberekben.
És... elszaladt.
Gondoltam: „Oké...”
Már az is végigfutott az agyamon, hogy elviszem a kutyát.
Amikor megszólal az ember lelkiismerete, tudják?
Először elmentünk az állatorvoshoz.
És megkérdeztem: „Meg tudná mondani, mekkorára fog megnőni ez a kutya?”
Kajakkal utaztam,
úgyhogy a súlya elég fontos volt.
Azt mondta: „Úgy 10 hónapos lehet, talán egyéves,
de nem fog ennél nagyobbra nőni.”
Azt mondtam: „Tökéletes. Tehát 7 kiló. Az nagyszerű.”
Betettem őt kajakba...
és eveztünk egy kicsit.
A baj az volt, hogy az elején kicsit tengeribeteg lett.
És akkor találkoztam egy halásszal, akinek rengeteg kutyája volt.
És a halász azt mondta: „Ne aggódjon miatta!
A kutya hamarosan megérti, hogy a tengerre mennek.
Túl fog jutni a tengeribetegségen, mert magával akar menni.”
Így is lett. Nirvana elkezdte élvezni az utazást,
és elkezdtünk alkalmazkodni az új matrózhoz a fedélzeten.
De akkor is változtatnom kellett kicsit a kajakozással kapcsolatos rutinomon.
Ha nagyon hullámzott, nem szálltam vízre,
ha megoldható volt. Csak rövidebb távokat tettem meg,
hogy egy kicsit kényelmesebb legyen Nirvanának.
Közeledett a nyár, egyre melegebb lett.
Szóval kellett neki valami árnyék, mert ő nem hordhat kalapot, mint én.
Kitaláltam, hogy szereljek fel egy kis botot egy kereszttel,
és egy háromszöget valami anyagból, ami volt a kajakomban.
És így tökéletesen árnyékban volt a legforróbb napokon.
Természetesen mentőmellényt is kellett rá adnom.
Ha télen túl vizes volt, fázott.
Úgyhogy keresnem kellett egy ruhát,
ami védi a szél ellen és vízálló.
Az engedelmességgel még mindig voltak problémák.
A kommunikáció nem működött.
Találkoztam valakivel, aki tudta, hogy kell megérteni a kutyákat.
A farkasoktól származnak, szükségük van falkavezérre.
Nirvana esetében nekem kell lennem a falkavezérnek,
még akkor is, ha ez csak egy kétfős falka.
Megtanítottam neki, hogy „Ül!”
Aztán azt, hogy „Megy!”
Aztán: „Ugorj be a kajakba!”
És mindössze két hét alatt rengeteg mindent megtanult.
„Ugorj ki a kajakból!”
És amikor a parton volt, azt mondtam...
Ez azt jelenti: „Ha továbbmész, csak vizet találsz.
És körbe kell menned.”
Nem, nem, nem!
Menj oda!
Gyere ide, és ugorj vissza!
Ezt a listát néhány nap alatt tanultuk meg.
És nagyjából 90 parancsszavunk van.
De élveztem, hogy egy csapat vagyunk.
Osztozhattam vele a szép pillanatokban,
mondjuk, egy szép naplementében.
Vagy együtt ébredtünk a sátorban.
Ugorj!
Nagyon-nagyon jó volt, hogy mindig volt egy társam.
Többé már nem voltam egyedül.
Négy évig kajakoztunk együtt,
és ezalatt megbizonyosodtam arról, hogy bárhová elmehetünk.
Nagyon okos kutya.
Igazán rendkívüli.
Olyan dolgokra képes, amire más kutyák nem.
Ő itt Goku.
Magára hagyták odakint.
Nirvanát nagyon érdekelte a kiscica.
És azt gondoltam: „Jól van, lássuk, mi lesz, ha összeeresztem őket.”
Elképesztő, hogy Nirvanában ott van az az anyai ösztön.
Már negyedóra után láttam rajta,
hogy: „Gondoskodnom kell róla.”
- És aztán... - Nirvana!
És akkor Goku, a kiscica, elkezdte keresni Nirvana mellbimbóit.
Ez természetes. Ösztönös.
Azt gondoltam: „Oké.”
De két nap múlva tej folyt Nirvana mellbimbóiból.
Úgyhogy hagytuk, hogy természet tegye a dolgát.
Furcsa volt, de ez egy erős köteléket eredményezett közöttük.
Goku!
És hirtelen már hárman voltunk.
Marad!
Ül!
Adj egy puszit Gokunak!
Mi nem ismerjük az állatok ösztöneit,
de ők tudják, mit hogyan kell.
Kíváncsi voltam, hogy alakultak ki Nirvanánál ezek az ösztönök.
Mert olyan szeretetteljesen csinálta.
Goku!
A kajaktúrám után azt gondoltam,
tapasztalt tengerész vagyok.
Úgy döntöttem, hogy elviszem az embereket Barcelonába bálnalesre.
Természetesen Nirvana is jött.
Annyira élvezi azokat az utakat, amikor bálnákat vagy delfineket látunk.
Hol vannak a delfinek? Nézd a delfineket!
Milyen szép!
Nagyon szerencsés vagyok.
A párommal, Avával született egy fiunk, Joe.
Óvatosan!
Így!
Gyere ide!
Gyere ide és feküdj le!
Felelősséget vállalni valakiért,
gondoskodni arról, hogy biztonságban legyen, és minden ilyesmi.
Ez mind Nirvana mellett alakult ki bennem.
Sok mindent megtanultunk együtt.
Az utazásom végére kiteljesedtem.
Jaj, de jó!
Milyen gyönyörű!
Ugye? Milyen gyönyörű!
Nagyobb család lettünk.
Ezúttal ez egy kaland volt...
de életre szóló kaland.
Valójában nagyon okosak.
És szerintem alábecsüljük a tudásukat.
Egyszer meséltem valamiről Kaylának,
és ő ugatott.
Mire azt mondtam: „Ó, tehát te érted, amit mondok?”
Kakiltál?
Igen?
- Beszélgetünk velük. - Igen, rendszeresen.
- És megértik. - Egy részét megértik.
AMELIA, 8 ÉVES
Szerintem ő egy igazi ember.
Nem éri meg. Nem éri meg. Nem.
Miért vagy dühös? Mert hagytuk...
Csak egy pillanatra hagytunk ott a kalitkában.
Szerintem azt mondják: „Éhes vagyok.”
„Haver, ennem kell, különben meghalok!”
Szerintem olyan nyelven beszélnek hozzám, amit csak én értek.
ETERI, 10 ÉVES
SASHA, 7 ÉVES
Valahogy így.
BREANNA, 9 ÉVES
LANDON, 11 ÉVES
És utána odajön hozzám.
Itt jön!
Jó kutyus!
Szia, Beau!
A kutyámat Bilbónak hívják.
És szinte egész életemben megvolt.
Kész!
Emlékszem, hogy a kocsifelhajtón álltam,
és anyukám odajött hozzám Bilbóval a karjában,
és én csak néztem őt.
Bilbónak és nekem is nyúlszájunk és farkastorkunk van.
És amint megláttam, tudtam, hogy ő az én kutyám.
Ezen semmi sem változtathat.
Azonnal összebarátkoztunk, amint megláttam.
Eredetileg ideiglenes örökbefogadóknál volt.
De amikor végre találkoztunk álmaim kutyájával,
anyukám azt mondta: „Istenem! Meg kell tartanunk őt.”
Az, hogy van egy kutyám, akinek ugyanaz a baja, mint nekem,
nagyon jó érzés.
Mindkettőnket meg kellett műteni.
Ezért ő igazán megért engem.
Szinte minden műtét után rám fekszik,
és egész nap ott marad.
És érzem,
hogy a kutyám ott van velem, és nagyon szeret engem.
Valószínűleg most is arra gondol, hogy:
„Örülök, hogy engem választott ez az ember.”
Ők a barátaink.
Közeli barátok.
- A családunk tagjai. - A kutyák hasonlítanak az emberre.
Igen, ők a családunk tagjai.
Mi testvérek vagyunk, és ők is testvérek.
Anyukánk hagyja, hogy külön-külön gondoskodjunk róluk.
Igen, a bátyám gondoskodik Milóról.
- Inkább róla. - Én pedig Morchiról.
Néha idegesítik egymást.
Ha épp a kutyámra, Daisyre figyelek, és Goose odajön,
akkor odakap, mert azt akarja, hogy csak rá figyeljek.
Egyfolytában verekednek játékból. Szó szerint minden nap.
Nem viccelek. Szó szerint.
Ez egy furcsa kapcsolat.
Cooper szereti a másik kutyámat, de ez nem kölcsönös.
Ha megmondod, melyik testvéred volt, nem büntetlek meg.
Amikor a húgom, Bella megszületett, Arthur belepisilt a kiságyába.
Talán azt akarta mondani neki, hogy „Én vagyok az egyetlen baba itt.”
A háziállataimtól megtanultam, hogy néha nem könnyű egy testvérrel.
De néha nagyon aranyos dolgok történnek.
Jól van, erre, Blue! Erre, Blue!
Gyere!
Ő itt az új testvéred!
Biztos még nem találkozott cicával.
Ő ki?
Ő a rangidős. Ő a ház ura. Bizony.
Igen.
Delilah az én kislányom.
Ő az én elsőszülöttem.
Egy ideig anyukámnál lakott, neki is van kutyája,
és imádják egymást.
Az, hogy van még egy kutya a házban, hogy egy új élet kerül mellé,
egy új energiabomba, amikor ő már öregszik,
reményt ad.
Ő már 17 éves.
És hagyom, hogy Travis az új kiskutyára koncentráljon,
én pedig Delilah-ra fogok.
És mindent megteszek, hogy felelősségteljes legyek.
Érdekes lesz a kiskutya energiájával.
Az biztos. Szerintem ettől fel fog élénkülni.
Kávé Blue-val, reggeli kávé Blue-val...
Mi az?
Tudtam, hogy kötődni fogok hozzá, de nem gondoltam, hogy ilyen gyorsan.
Hozd vissza!
Ahogy elnézem, darabokra fogja szedni a házat.
Amit csak akar.
Odanézz!
És lesz olyan, hogy nemet mondasz neki?
Próbálok nem beleszólni a nevelésébe.
Nem, Blue! Nem!
Hová viszed?
Most aztán beakadtál.
Igen.
Itt vagyok.
A mindenit! Rájöttél.
Ó, jaj! Na jó.
Tessék!
Hozzunk neki egy zacskót!
Bianca!
Tudom, hogy nagyon furcsa.
Gyere ide, Bianca!
Legyél kedves! Nemsokára ő lesz a legjobb barátod.
A mondás szerint az ember legjobb barátja a kutya.
Szó szerint.
Szerinted mi a legjobb háziállat?
Egy kutyával érdemes kezdeni, mert az a legnépszerűbb állat.
A madarak népszerűsége csak 16%.
A macskáké 38%, és a kutyáké 59%.
A tengerimalacoké, egereké és más rágcsálóké 20%.
Szóval...
Inkább a legnépszerűtlenebbtől kezdem.
A pókok népszerűsége 5 vagy 10%.
A macskáké 30...
harmincnyolc százalék.
Jaj, a tengerimalacok, meg ilyenek.
Azok a legaranyosabbak.
Vagy a hörcsögök.
A hörcsögök kisebbek, és könnyebb róluk gondoskodni.
A tengerimalacok nagyobbak, de aranyosabbak.
Valójában azt hiszem, egyformán aranyosak.
Ha olyasmi akarunk, ami egész életében aranyos,
akkor válasszunk rágcsálót, kivéve az egeret!
NE EGERET!!!
Azóta akarok egy malacot,
amióta láttam a Babe-et és a Malac a pácbant.
Olvastam erről a különleges fajtáról,
ami nem lesz több 9-11 kilónál.
És azt mondtam: „Ez kell nekem.”
És kiválasztottam az én kicsikémet.
PROVIDENCE, ÉSZAK-KAROLINA
És ott visítozott ő.
Azt gondoltam: „Istenem! Szerelmes vagyok.”
Nagyjából két kiló volt.
Ekkora.
Igen, nagyon apró volt.
Azt írták: „A malacok nagyon jó háziállatok.
Nagyon okosak. Tiszták.”
Mire én: „Minek nekem kutya, ha malacom is lehet, ami sokkal jobb?”
Ezek a malacok kicsik maradnak,
nagyon tiszták és okosak.
Azt gondoltam: „Miért nem ilyen kicsi malacot tartanak az emberek?”
Aztán Ziggy megnőtt.
Oké.
Ez pompás, uram!
Akármilyen nagy is Ziggy, gyakorlatilag ő egy minimalac.
A 136 kilós határ alatt van, szóval még mindig...
Épphogy.
- Igen, 135 kiló. - Igen.
De az enyém, és imádom őt.
Mit is mondott Winston Churchill?
„A kutyák felnéznek ránk, a macskák lenéznek minket,
a disznók egyenrangúként kezelnek.”
És őket is úgy kell kezelni.
Forogj! Ziggy, forogj!
A disznók okosak.
Az intelligenciaszintjük egy négyéves gyerekének felel meg.
Hozd ide a vödröt!
Ziggy olyan, mint egy kisgyerek malacjelmezben.
Ziggy!
Egyfolytában káosz van körülötte.
Jaj, kicsikém!
A leghuncutabb teremtés, akit valaha láttam.
Ilyen az élet Ziggyvel.
Bármikor kezdetét veheti a kiszámíthatatlan Zig-show.
Ki verte le a dobozokat?
De én is huncut vagyok, azt hiszem, egy részét tőlem tanulta.
Az biztos.
Az, hogy megismertem őt, hogy mennyire összetett,
mennyire érzelmes,
megváltoztatta az állatokról alkotott felfogásomat.
A házat, amit béreltünk,
eladták a tulajdonosok.
Hat hónappal előre szóltak,
de nem találtunk megfelelő helyet.
Ezért úgy döntöttünk, veszünk egy lakóautót,
és majd utána kitaláljuk, mi legyen.
Két éven át jártuk az országot,
alkalmi munkákból éltünk.
Ziggy lett a világunk középpontja.
Mindig annak alapján döntöttünk, hogy ő mit szeret.
Aztán elkezdtünk önkénteskedni különböző állatmenhelyeken.
Egy hónapig maradtunk, megismertünk más állatokat.
És rengeteget tanultunk.
És az utazásaink során
az emberek meg akarták ismerni Ziggyt.
Elég sokan követik a közösségi médiában, nagyjából 50 ezren.
Ez sokat segített abban, hogy elkezdjük.
Lettek támogatóink, megnyitottuk a saját menhelyünket.
És most állatokat mentünk az ő nevében.
ZIGGY MENHELYE TANYASI ÁLLATOKNAK
PROVIDENCE, ÉSZAK-KAROLINA
Zig, hallgatsz egy kis relaxációs zenét, drágám?
Gyújtsak neked füstölőt? Mit szeretnél, Zig?
Minden állatunkkal úgy bánunk, mint Ziggyvel.
Igen!
Ott vannak az én kicsikéim!
Ő volt a mérce abban a tekintetben, hogyan akarunk gondoskodni az állatokról,
és hogyan akarjuk működtetni a szervezetünket.
Szia, Hannah!
Ha megnézik Hannah hátsó lábait,
látják, hogy nem jó a formájuk.
Mutasd a lábad!
Egy madármentő talált rá Montanában.
Az ország összes disznómenhelyével felvette a kapcsolatot,
és mindenhol azt mondták: „Nem fogják bírni a súlyt a lábai.
Az lenne a legjobb, ha elaltatnák.”
A mi filozófiánk az,
hogy ha ma boldog, adhatunk neki még egy napot.
Ez a 14. pár cipője.
Most nagyjából két és fél éves.
És remekül van.
A mindennapos működtetést igyekszünk egyre inkább
önkéntesekre és személyzetre bízni.
Szia, pajti!
Az időnk nagy részét a sajátos igényű állatok kötik le.
Dan hadnagy! Hát nem klassz?
Nyitott gerince van. Tehát a gerince meg van csavarodva, de kemény fiú.
Büszke vagyok rá. Mindannyiukra.
A kötést nem szabad a csonk alá tenni.
Nagyon jó kapcsolatokat alakítottunk ki tapasztalt haszonállatorvosokkal.
Nem sok embernek van lézere és protetika laboratóriuma.
Ha ezek rendelkezésre állnak,
még nehezebb nem kiállni értük,
amikor otthonra van szükségük.
Ügyes vagy!
Éhes itt valaki? Ki kér reggelit?
Éhes vagy, uram?
Jesszus, Jambi!
- Itt a buli ideje! - Gyere, Ziggy!
Megbüntetlek gyorshajtásért.
Amikor megismerkedtünk, megbeszéltük, hogy nem tervezünk gyereket.
És itt van Mo. Ő Superman.
A négylábú gyerekeket szeretjük.
Imádja, ha vakargatják a nyakát.
Willy, segítesz?
Fogócskázunk? Gyerünk!
Gyerünk!
Sok szívfájdalommal jár,
de sok különleges pillanattal is.
Gyere, pajti! Gyere, kicsike!
Úgy! Igen!
Ügyes vagy!
Olyan aranyos!
Szia, picike!
A legtöbben sajnos csak rövid ideig vannak nálunk.
Zippy körülbelül egy éve van nálunk.
Mit csinálsz, Zippy?
Lebénult a... Nos, nekik nincs derekuk,
de deréktól lefelé.
Akiktől kaptuk,
azért nevezték el Zippynek, mert nagyon pörgős.
De az első héten nem...
nem igazán pörgött.
Nehezen kapott levegőt.
És egyik reggelre még rosszabb lett,
ezért gyorsan bevittük az állatkórházba, ahol szó szerint leállt a légzése.
Oxigénkamrába tették, és két hétig ott volt.
De túlélte. Túlélte az intenzív osztályt.
Sokkal jobban néz ki. Van energiája.
Szia, Zippy!
Túljutott rajta. Egyszerűen legyőzhetetlen.
A legboldogabb kismalac.
A legaranyosabb, legviccesebb malac.
Olyan gyorsan ment, hogy alig ért le a feneke.
Kicsit olyan volt, mintha lebegne a föld felett.
Kicsit olyan, mint amikor az emberek vízisíelnek, és...
Rengeteget játszott. Minden nap, egész nap.
Ő volt kint a legtovább.
Hogy fogsz kijutni onnan? Na?
Ki kell menni érte, és behozni,
mert ő csak játszani akar.
Tetszik?
Igazán gyönyörű lelke van.
Te vagy a leggyorsabb úszó, drágám.
Indulni fogsz az olimpián, igaz?
Ez az egyetlen élményfürdő disznók számára a világon.
Ha Ziggy itt van, a többi malac nem jut be,
mert nem engedi be őket.
Csak Zippyt.
De gyors vagy!
Ziggy nagyon szereti őt.
Hol van Zig?
Gyere, Zig!
Mindez azért van, hogy meghosszabbítsuk az életet, amit érdemes élni.
- Imádja. - Tudom.
Sokszor, amikor hozzánk kerülnek,
teljesen össze vannak törve.
Törött csontjaik vannak, össze van törve a lelkük.
És a legjobb benne az, amikor látjuk, hogy minden szempontból meggyógyulnak,
megtanulnak bízni, és a bizalomból szeretet lesz.
Csodás dolog, amikor egy állatnak jobb életet adunk.
És ők is jobbá teszik az életünket,
mert megértik, hogy milyen az, amikor nehéz nekünk.
Az unokatestvéreink macskákat mentenek.
És megkérdezték tőlünk: „Hé, nem akartok befogadni egy cicát?”
És mi befogadtuk őket.
Amikor anyukám pocakjában voltam,
a nagymamám és a nagypapám elment a...
menhelyre. Igen, a menhelyre.
És nagyon aranyos kutyákat találtak egymás mellett.
És befogadták őket.
Amikor megkaptuk, azonnal odajött hozzám.
És szerintem nagyon-nagyon különleges a kapcsolatunk azóta,
hogy először megláttam őt.
A legtöbb ember úgy gondolja, hogy az idősebb kutyák és macskák
nem olyan értékesek.
De csodálatosak, pont olyan csodálatosak, mint a fiatalabb kutyák.
NAGOJA JAPÁN
SINOBU TAKAHASI NAGOYA, JAPÁN
Olyan kutyákat mentek, akiket más menhelyek nem tudnak befogadni.
Minden tőlem telhetőt megteszek azért, hogy megmentsem őket.
Halló! Itt a Dog Duca.
Szeretnék mielőbb segíteni a kutyáján,
de előbb lenne néhány kérdésem.
Nem!
Mivel kutyakiképző vagyok, tudok segíteni, ha egy kutya harapós,
ha egy kutya esetleg idősebb, és így tovább.
Ezt a kutyát magára hagyták,
és szerintem bántották is.
Úgy 14-15 éves lehet, és harapós.
Ül! Nagyon ügyes! Jó kutya!
Mutassa, hogy örül, amikor megdicséri!
Így: „Igen!”
Nem lesz új otthona, ha harapós marad.
Nem szívvel-lélekkel csinálja.
Ne ilyen félszegen, mondja, hogy: „Igen!”
Azután kezdtem el kutyákat menteni, hogy a vállalkozásom csődbe ment,
és a padlóra kerültem.
El voltam veszve, és a kutyám, Duca mentett meg.
Ducának köszönhetem, hogy most ez a munkám.
Isten hozott a Dog Ducában! Oké?
Ráférne egy fürdetés.
Azt akarom, hogy itt azt mondhassák a kutyák:
„Boldog vagyok! Ez jó móka!”
„Az összes rossz emlékem szertefoszlott!”
Gondoskodni akarok róluk, hogy érezhessék ezt az örömöt.
Szeretném ezt megtenni értük.
SIZUE FUNAHASI NAGOYA, JAPÁN
Japánban a kisállat-örökbefogadóközpontok nem engedik,
hogy a 65 éves vagy annál idősebb emberek kutyát fogadjanak örökbe.
Szerettem volna tenni valamit ez ügyben.
Az ötletem az volt, hogy az idősek gondoskodjanak az idősebb kutyákról.
Így az idősek és az idősebb kutyák támogathatják egymást.
- Dai már nem pisil be a házba. - Az nagyszerű.
Igen, olyan ügyes kutyus!
Már nem pisil oda mindenhova.
Momo, te is olyan jól viselkedsz.
Viszontlátásra!
Tessék, Dai-chan!
Tessék, Momo!
Takahasi úr két kutyával jött el hozzám.
Eleinte félénkek voltak.
Főleg Dai.
Mindenhová odapisilt, megjelölte a területét.
Ne morogj! Ki kérte, hogy morogj?
Első ránézésre nagyon aranyosak.
Idebent felnőttek.
Magabiztos felnőttek.
Gyorsan begurulsz, leszidod Dai-t.
Nem!
Az egész életemet...
végigkísérték a kutyák.
Sok szép emlékem van.
Pompon.
A farka egy pomponlány pomponjára hasonlított.
Ezért hívtuk Pomponnak.
Azt hiszem, a férjem most Pomponnal sétál a mennyországban.
Pompon mindig mellette volt.
A férjem Alzheimer-kórban szenvedett.
Az Alzheimer-kór fokozatosan elveszi az ember emlékeit.
De a férjem haláláig emlékezett Pompon nevére.
Amikor a férjem hamvait az oltárra tettem,
Pompon nem mozdult a férjem fényképe mellől.
A férjem meghalt, és egy évvel később Pompon is.
Azt hiszem, a férjem eljött érte.
És én egyedül maradtam.
Most, hogy Dai és Momo
itt vannak velem, úgy érzem,
hogy már nem tudnék nélkülük élni.
Ha belegondolunk abba, hogy az állatok
milyen mértékben gyógyítják az emberek szívét,
azt nem lehet számokban kifejezni.
Olyan aranyos vagy!
Nem kérsz vizet?
Az állatok tanítanak minket.
Amikor eltévedünk, eszünkbe juttatják, hogyan legyünk a lehető legjobbak.
Itoshii.
Nagyon szeretem ezt a japán szót.
Ez nem csak azt jelenti, hogy kedvelünk vagy szeretünk valakit.
Azt jelenti, hogy nagyon hálásak vagyunk...
azért, hogy léteznek.
És hogy boldoggá tesznek minket.
Itoshii.
Ezt érzem én irántuk.
Anyukám pszichológus,
de néha úgy érzem, hogy nem tudok kivel beszélni.
Anyukám nagyszerű ebben. Ne vedd sértésnek, anya!
De...
de néha a háziállatok jobbak ebben,
mert néha az, hogy meghallgatnak...
Néha ennyi elég.
Az állatok segítenek a jelenben lenni.
Mindig ott vannak az emberrel, bármi is legyen épp a helyzet.
Vannak emberek, akiknek nagyon szomorú lesz az életük,
de az állatok segítenek abban, hogy folytassuk.
Szóval ez segít abban, hogy talpra álljunk.
CHARLOTTE COURT HOUSE VIRGINIA
ÁLLATOTTHON
Én minden állathoz kötődöm.
RODNEY STOTTS CHARLOTTE COURT HOUSE, VIRGINIA
Jó kutya! Jó kutya!
Ez az én terápiám bizonyos értelemben.
Én is szeretlek, pajtás.
Tudsz pofát vágni? Nem, vágj pofát! Jó kutya!
Nem te. Nem te, te kis féltékeny.
Gyerekkoromban voltak teknőseim, gyíkjaim, meg minden.
Ott ültem, beszéltem hozzájuk,
és ők is beszéltek hozzám.
Ha belenézünk ennek az állatnak a szemébe, önmagunkat látjuk.
Mindig azt mondom, hogy nem tudom, hol lennék nélkülük.
WASHINGTON, DC 1993
A közösség, amiben élek...
RODNEY STOTTS
El van szúrva az életünk. Csak nézzen körül!
Ez délkelet-DC.
DC-t Dodge Cityként emlegették.
Nálunk volt a legmagasabb a gyilkossági ráta.
Sok embert öltek meg délkeleten, a folyótól keletre.
Tudom, hogy sokan meghaltak. Nagybácsik, nagynénik, unokatestvérek.
Rodney, te hogy kerültél a szervezethez?
Mit csináltál előtte?
Drogot árultam.
Az ember belefárad abba, hogy fegyvert kell hordania az utcán.
Így nem lehet élvezni az életet.
Az ember nem lehet büszke arra, amije van,
mert az mind ebül szerzett jószág.
Szerettem volna egy lakást. Ahhoz munkáltatói igazolás kell.
Annak, aki drogot árul, nem adnak ilyet.
Az Earth Conservation Corps behívott egy interjúra.
Elmondtam nekik, hogy a természet mindig is fontos volt nekem.
Szeretek a szabadban lenni. Ezt hallgassák!
Nagyjából 30 éve foglalkoznak környezetvédelemmel.
Az Anacostia folyó egyik mellékfolyóján dolgoztunk.
Elkezdtük kipucolni a folyót...
Imádom az állatokat, láttam hódokat és királygémeket,
és kishalakat, és mindenfélét.
Mire én: „Ó-ó!”
Halak, kígyók és madarak jönnek ide,
hogy itt találjanak otthonra.
Nincs joguk elpusztítani.
A mondás szerint példát kell mutatni.
A változáshoz először nekünk kell változni.
Nem arról volt szó, hogy hirtelen jó útra tértem,
a természet bolondja lettem, és...
Nem, nem.
Nem hagytam fel a korábbi életemmel.
Csak idővel megadatott, hogy megtanulhattam bizonyos dolgokat,
láttam dolgokat, és hallgattam azokra az emberekre.
Ez megtanított valamire.
És végül visszahoztuk a fehérfejű rétisast,
visszatelepítettük őket a környékre.
Fehérfejű rétisasok DC-ben. Itt tartunk. Végre visszakerülnek.
Egész nyáron gondoskodnotok kell ezekről a madarakról.
Amikor elmennek, az olyan lesz, mintha a gyerekeid repülnének ki.
Végignézed, ahogy felnőnek, és önállók lesznek.
Gondolod?
Igen, a szívedhez fognak nőni, mint a háziállatok.
Amikor elkezdtük, én a szkeptikusok közé tartoztam.
Én is kételkedtem. Nem igazán érdekelt.
De amikor láttam, hogy visszatérnek, és a tudat, hogy én is a részese voltam...
Most már másképp látom az életet. Teljesen másképp.
Végül solymász lett belőlem,
mert szeretem, ha állatok vesznek körül.
Sokkal többet lehet tanulni tőlük, ha figyeljük őket,
mint amit az emberektől tanultam a túlélésről és mindenről.
Annyit lehet tanulni. És azt hiszem, az emberektől már eleget tanultam.
Fel akarsz repülni?
A fiatal madarak 85-95%-a nem éli túl az első telet.
A solymászok, akár tudatában vannak, akár nem, természetvédők.
Ez egy társulás az ember és a madár között.
Mert amikor elengedjük őket, van esélyük a túlélésre,
a szaporodásra és a populáció kordában tartására.
Nem akarom elengedni.
De szép és egészséges.
Visszaengedjük őt a vadonba.
Amikor eljön az ideje annak,
hogy visszaengedjük a madarat, ez az érzés tölt el:
„Igen, segítek. Megtettem azt a keveset, amit tudtam.”
Agnes!
Nem szeretsz távol lenni tőlem. Tudom.
Én és a kicsikéim.
Tudom. Te kis büdöske!
Néhány madaramat nem lehet visszaengedni a természetbe.
Megsérültek. Nem tudnak egyedül vadászni.
Nem lehet őket elengedni.
Amint hozzám kerül egy állat, családtag lesz. Azonnal.
Ezek a madarak... Van valakinek otthon kutyusa?
Van háziállatotok?
Ha szeretitek azt a háziállatot, ő is szeretni fog titeket.
Na mi van, pajtás?
Hány éves vagy?
Tizenkettő.
Tizenkettő? Ez a madár kétszer annyi idős, mint te.
És tudod, mi történt vele?
Eltört a szárnya.
Látjátok? Ezért többé nem tud vadászni.
Csak rövid távolságra tud repülni.
Ezért szüksége van valakire, aki élete végéig gondoskodik róla.
A neve Hoots úr.
Nagyon régóta nálam van már.
- Miért bámul engem? - Mert őt nézed.
Ha te őt nézed, akkor ő téged.
Nem fogja beléd mélyeszteni a karmait. Nem fog bántani.
Semmit sem fog csinálni veled.
Nézzétek! Figyelj, pajtás!
Tudja, hogy jó ember vagy. Látod, hogy csak ül ott?
Nem ad ki hangokat,
és egyszer sem ugrott le a karodról, amióta ott van.
Csak jó emberek karján marad ott.
És tudod, mit mondok neked?
Mindig maradj jó ember, rendben?
A táplálékai közé tartozik
az egér,
a patkány,
a kígyó,
a mókus,
- kislányok. - Kis...
Segítenek, ha félsz,
ha beteg vagy, ha tartasz valamitől. Odamész hozzá...
Bizony.
Ha rosszul érzem magam, az állataim felvidítanak.
Egy év alatt 33 temetésen voltam.
És... Hootsszal egymásra néztünk...
Mintha azt mondta volna,
hogy átérzi mindazt, amit én átélek.
Azonnal egymásra hangolódtunk. Minden megállt.
A fájdalom, az idő, nevezzük, aminek akarjuk...
Minden megállt.
Tudják, miért hallgatunk ilyenkor?
Mert mit lehet mondani, ami vigasztalja a másikat?
Semmit.
Ezért maradunk csendben. A jelenlét számít.
Mindennek megvan a maga gyógyító ereje, minden élőlénynek, mindennek,
ha hagyjuk.
Anyám mindig azt mondta:
„Ez a burok, amiben vagyunk, csupán ennyi.”
A lélek az, ami tovább él.
Gyerünk!
Hiszem, hogy az állataim istentől származnak.
Majdnem mindegyik olyasvalakinek a nevét kapta, akit elvesztettem.
Van egy boerboel kutyám, az ő neve Buma.
Régen nem tudtam kimondani, hogy „nagyi”.
Tehát ez a kutya, Buma, ez vagy te.
Nem látja azt az embert,
amikor ránéz az állatra?
Én igen.
Gyere ide!
Anyámat Dippynek becézték.
A lovamat is így hívják. Gyakran kérdezik: „Miért?”
„Mert régen én vittem a hátamon anyámat,
most ő visz a hátán engem.”
Ez a kapcsolat velük...
Amikor meghalnak, valójában sosem halnak meg.
Abban az állatban, vagy bármit is nevezünk el róluk,
ott van a lelkük.
Igen. Így, ni!
Amikor anyám meghalt, befogtam egy madarat, és imádkoztam érte.
Azt mondtam: „Anya, ezt a madarat érted engedem el.”
Repülj szabadon!
Vigyázz magadra!
Vigyázz ránk!
Lehet, hogy a tested már nincs velünk, de az emléked örökké élni fog.
Néhányan azt mondták:
„Rodney, amikor legközelebb ezt csinálod, imádkoznál a fiamért is?
Autóbalesetet szenvedett. Meghalt.”
Aztán egy másik azt mondta:
„Anyám rákos volt. Két hónapja meghalt.”
Nagyjából egy hét múlva befogtam egy újabb madarat.
Ma délután fogom elengedni.
Tehát azok, akik felkerestek,
most odaadhatják a nevet.
És vagy 60 nevet kaptam.
Van itt néhány név, akikért imádkoznunk kell, pajtás.
„Ronnie bácsikám.
Nagy Roland, kis Roland, Charles bácsi.
Rags bácsi.
Greg, Leon, Wardy, Sherman, Nevilles, Aaron, DeAnthony.”
Sokan küldenek nekem neveket,
és én elengedem őket a madarammal.
És elviszi a neveket... elrepülnek az imák szárnyán.
Keishának neveztem el,
egy lányról, akivel együtt dolgoztam
az Earth Conservation Corps-nál, és aki néhány évvel ezelőtt meghalt.
És most elengedjük Keishát.
Amikor tudom, hogy valaki szenved, vagy tudom, hogy valaki...
Ha tehetek érte valamit, akkor meg fogom tenni.
Imákat küldünk, és tudatjuk velük, hogy szeretjük őket.
Attól, hogy valaki meghal, még nem felejtik el.
Mi tud közelebb kerülni Istenhez, mint egy madár?
És ez a madár most Isten fülébe súg a nevemben.
Nézd! Mindjárt elalszik.
Szegény kis öreg hölgy.
Csak kényelemre vágyik.
Hihetetlen pillanatokat töltöttünk el együtt.
Ma ünnepelek az én kedvesemmel.
És mindig arra törekedtem, hogy mindenben részt vegyen
velem.
Nagyon sokáig nagyon szegények voltunk.
Egy tonhalkonzerven osztoztunk ketten.
Szóval már mindent megélt, jót és rosszat is.
És hálás vagyok azért, hogy van valaki...
Tudom, valaki... De ott van velem valaki.
Jól van. Blue, marad!
Hozd vissza!
Delilah felállt és elindult.
És most nem akar lefeküdni, ami szerintem remek jel.
Ki akarsz menni?
Több energiája van, mint az elmúlt napokban.
Ügyes vagy, D!
Úgy!
Ügyes vagy, Delilah!
Féltem attól, hogy meghalnak az állataink.
Olyan törékenynek tűnnek. Mintha babák vagy idős emberek lennének.
Gondoskodnunk kell róluk.
Emlékszem, hogy arra gondoltam: „Minden rendben lesz vele?
Mi fog történni?”
Erősen kötődöm hozzájuk.
És amikor az egyikük meghal, én...
én nagyon szomorú vagyok,
mert amikor hazamegyek, már nem lesz ott többé.
- Milyen jó kutyus! - Mit csinál?
Nagyon nehéz, amikor kimúlnak.
Nem csinálnánk ezt, ha nem törődnénk velük.
És azért fáj annyira, mert törődünk velük.
Szia, kislány!
Délben Zippy még átrohant az udvaron, hogy görögdinnyét egyen.
Aztán vacsorázni már nem akart.
Ha egy malac nem akar enni, akkor beteg.
Azt hittük, hogy hazajön.
Itt az én kicsikém?
De azt mondták:
„Nagyon rossz a helyzet.”
Beengedték Kristint, hogy elbúcsúzzon. FaceTime-on beszéltünk. És...
Elbúcsúztam a kicsikémtől.
Nagyon nehéz volt.
- Igen. - Még mindig az.
Összegyűlt a család, hogy megbeszéljük.
Nem akartak lemondani róla.
Már nem tudott járni, ezért el kellett altatnunk.
Elbúcsúztunk tőle.
És utána...
utoljára megöleltük őt, aztán elvitték.
Olyan furcsa, mert...
ők nem emberek,
de... akkor is nagyon fáj.
Ugyanolyan érzés, mint amikor egy ember hal meg.
Nem csak bánatot érzek.
Gazdiként a mi felelősségünk, hogy elbúcsúztassuk őket.
Azért tesszük, hogy kifejezzük hálánkat.
Itt, Japánban szivárványhídnak hívjuk.
És hisszük, hogy a háziállataink várni fognak ránk a mennyben.
Szerintem a szivárványhidat látják.
És amikor átmennek rajta,
látják az összes emléket a gazdijaikkal és a családjukkal.
Valószínűleg van egy jobb hely a Földnél,
ahol az összes állat és az összes ember együtt van,
és nagyon jól érzik magukat.
Most már ők vigyáznak ránk.
És ha fehér pillangókat láttok,
azok a kutyáim, akik meghaltak.
Szomorú voltam miatta. Átöleltem a másik nyuszimat.
És beszélgettem róla a szüleimmel.
Aztán megünnepeltük az életét.
Arra gondoltunk, milyen boldogok voltunk együtt.
Készen állsz?
Csodálatos! Gyönyörű!
Számomra ugyanolyan elveszíteni egy embert és egy állatot.
A szeretet az szeretet.
Varázslatos lények, akiket azért küldenek, hogy segítsenek nekünk.
A gyűrűket!
Minden nappal egyre mélyebb lesz a kapcsolat.
Ó, milyen gyönyörű!
Szeretnek engem.
De nem jobban, mint én őket.
Mind ezen a nagy, öreg, űrben lebegő sziklán vagyunk.
Szerintem az állatok megmutatják a valódi énünket.
Szerintem fontos ez a kapcsolat és kötődés.
Szerintem tényleg szükségünk van egymásra.
Jó megismerni más élőlényeket.
Elvégre mi is állatok vagyunk.
Jó reggelt!
Igen, jó kutyus vagy!
Mit csinálsz?
Idenézz, Daisy!
A háziállatokban az a legjobb, hogy háziállatok.
Azt akarom, hogy egyedi és felelősségteljes legyen,
és hogy legyen saját személyisége.
De ő tengerimalac, szóval legyen saját tengerimalacsága.
Te és apa allergiások vagytok a macskákra és...
- és a kutyákra. - De főleg a macskákra.
- Igen. - Igen.
Már volt egy halam, de sajnos meghalt.
Ezért visszaengedtük a tengerbe.
És remélem, hogy semmi sem ette meg.
Ha a pukizás tehetség...
akkor Luke abban tehetséges.
Marad!
Valami mást szeretnél?
Hé, gyere vissza!
Jambi, én nem...
- Ő különleges. - Nagyon vicces.
Mindig mindenhol ott van.
Furcsán néz ránk.
Néha nyalogatja a kilincseket.
Nem tudjuk, miért.
Azt hiszem, valami történt vele odafent. Nem tudom.
A barátomnak, DJ-nek csak öt kutyája van.
Mire én: „Öt kutyád?
Nekem 4 kutyám, 11 halam, egy cicám, egy tengerimalacom.”
Mire ő:
„Mi?”
Mi a csuda? Hogy kaptam az első kutyámat?
Ő szó szerint egy kiskutya.
Hajnali ötkor bejön, és enni kér,
pedig általában ott van neki kint.
Vegyél magadhoz egy háziállatot! Most!
Gyerünk!