Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Mami.
Už dlho som chcela domáce zvieratko.
Každý rok na narodeniny som si hovorila: „Zvieratko.“
Celý čas som prosila a prosila,
a teraz som taká šťastná.
Ocko, doniesol si nám šteniatko!
Keď sme konečne dostali domáce zvieratko, bolo úžasné mať spoločnosť.
Domov je plnší, keď máte okolo seba zvieratá.
Môžem si ho nechať?
Áno!
Tu je Daisy.
- Vážne? - Áno.
Robíš si zo mňa srandu, však?
Ďakujem, mami. Ďakujem.
- Ahoj, Iris. - Ahoj.
Je super, že ocko priniesol všetky tie zvieratká, čo?
Áno.
Pozri sa do kamery, dobre? Buď dobrá, dobre?
Monty.
Monty, poď sem.
Rada hovoríš o svojich zvieratkách?
- Áno. - Tak hádaj čo.
Toto je film o priateľstve, ktoré máme s našimi zvieratkami.
Áno!
Dobre. Poďme.
Čo máš na zvieratkách najradšej?
Možno, že sa s nimi rada maznám.
Rád sa hrám.
Máme doma také zvieratko.
A môžeme sa s týmito tvormi spojiť.
Je to trochu zvláštne, keď sa nad tým zamyslíte,
ale je to pekné.
Je to bezplatný zdroj zábavy.
Je veľmi dobrý v spaní.
Je celkom dobrý v trikoch.
Rád sa plazí v ľudských vlasoch.
Bude ťa chrániť.
Nie je vždy najchytrejší.
Stále dúfame, že nebude bláznivý celý život.
Môj Bože.
Nie! Pozri.
Je to ťažké.
Kto sa dostal do koša?
Aries?
- Ale stojí to za to. - Stojí to za to.
Je to tá láska, ktorú majú a ten pocit pre vás.
A je pekné vedieť, že mám priateľa, ktorý vždy stojí pri mne.
Boh si povedal: „Dáme zvieratám šiesty zmysel.“
Budú ako mímovia a kúzelníci v tele zvieraťa a dostaneš...
domáce zvieratká.
Mihonka.
Schovávame valčeky na chlpy v autách,
po celom dome, v skrinkách.
Má zmysel nakupovať vo veľkom, keďže denne spotrebujeme jednu.
- Ahoj, Travis. Ahoj, Adam. - Ahoj.
Ďakujeme, že ste sa rozhodli adoptovať psa od nás.
Veterinár vám dal skvelé hodnotenie a je jasné, že ste veľmi milujúci,
a každý pes by mal šťastie, keby bol vo u vás.
Úprimne si myslím, že ak by niekto mohol mať príležitosť
mať priateľstvo so psom, ako som mal ja s Delilah...
Myslím, že je to skutočné, silné spojenie srdca k srdcu,
a je to také špeciálne a chcem, aby to mal aj on.
Vidíte?
PROJEKT SATO
Travis mi povedal o projekte Sato z Portorika.
Zachraňujú psy a nachádzajú im domovy v USA.
„Čo tak jedného adoptovať?“
Povedal som si: „Chcel som ťa prekvapiť, takže prekvapenie!
Tu ho máme.“
Ahoj, Baby Blue.
Povedz ahoj svojim tatkom. Povedz ahoj.
Určite bolo vidieť, že bol tak trochu výnimočný.
A povedal som si: „Áno, to je on.“
Si kráľom misky?
Ahoj, Blue. Blue.
Si kráľom misky?
Bolo veľmi zaujímavé prejsť procesom adopcie psa,
ktorého sme ešte nestretli.
Práve som dostal správu, že Blueov let je mierne oneskorený.
- O hodiny alebo dni? - O 30 minút.
Dobre.
Snažím sa zistiť, odkiaľ prídu.
Áno, kto vie.
Nemyslím si, že odtiaľ, pravdepodobne od...
Pravdepodobne odtiaľ.
- Mám spotené ruky. - Aj ja.
Vidím ich.
Ahoj.
- Ahoj. - Povedz ahoj ockovi.
- Ahoj, kamarát. - Tu ho máme.
Ahoj, kamarát.
Ahoj.
- Ahoj. - Ahoj.
Ahoj.
- Môj Bože. - Ahoj, Blue.
Najprv to pošlem tvojej mame.
Blue, maj skvelý život, zlatko.
Budeš milovaný.
Užite si ho, chlapci.
- Ďakujeme. - Ďakujeme.
Ste...? Boli ste tu celú dobu.
Pozri, aj oni si adoptujú šteniatko.
Pripravený stretnúť svojich bratov a sestry?
Áno.
Prvý deň bol úžasný.
- A katastrofa. - A katastrofa.
Pretože dostaneme psov, hurá!
- Beháme s nimi. - Potom po nich upratujeme.
Nie.
Kŕmime ich.
Kŕmim ju ľudským jedlom, čo sa môjmu otcovi nepáči.
Daj... mi...
ľudské... jedlo!
Dávame im vodu.
Čo robíš?
- Venčíme ich. - Áno, venčíme ich,
zbierame ich výkaly.
Kadia všade.
A potom do toho stúpi, takže mu musíme umyť labky.
Nie!
A ja na to:
Skúsila som vyčistiť mačaciu toaletu...
raz.
Áno, už to nikdy neurobím.
Začal som tým, že som si zapchal nos.
Dokonca som si skúsil dať na nos klip,
ale to bolelo.
Potom ich chceš začať trénovať, aby nechodili na koberec.
THEO, 15
Nie. Prosím.
Koberce sme dali preč.
Musím upratať výkaly na dvore.
Moja mama čistí mačaciu toaletu.
Rhett, čo upratuješ ty?
On neupratuje nič.
Ja umývam riad.
Mať domáce zviera je ťažké.
Ale je to skvelá cesta.
ASHEVILLE SEVERNÁ KAROLÍNA
Živím sa zachraňovaním mačiek.
Začal som ako raper, a teraz je to môj život.
Keď som vyrastal, nemal som vlastné mačky.
Je to v poriadku, mama.
Je to v poriadku.
Vždy som sa hral vonku s túlavými mačkami.
Môj Bože.
Vyrastal som v domácnosti, kde bolo násilie, drogy, smrť,
čokoľvek, čo vám napadne.
Takže som nechcel tráviť čas doma.
Cítil som sa bez hlasu. Cítil som, že nemôžem nič robiť.
Cítiš sa trochu bezmocne, ako keby som nemal nikoho.
Vidím mačky rovnako.
Poď sem.
Nikto za ne nehovorí alebo za ne nebojuje.
Tam vzadu sú dve.
Chytáme mačky do ľudských pascí, aby sa nezranili.
Vezmeme ich na kliniky, kde ich sterilizujú, kastrujú, očkujú,
a potom ich vrátime späť do kolónie.
Týmto predchádzame premnoženiu a šíreniu chorôb.
Je to v poriadku.
V minulosti bola odpoveďou eutanázia.
Pravdepodobne si myslí: „Nemôžem vystáť týchto ľudí.“
Sú šialení a divní.
Ale sme v tom spolu, zlatko.
Keď som začínal,
videl som inzerát na Craigslist, kde hľadali pomoc s mačkami v útulku.
Ale pohovor bol zlý, pretože som tam vošiel a mali mačky
a mačiatka v miestnosti, kde som mal pohovor.
Takže sa ma pýtala otázky a ja som len zdvíhal mačky.
„Aká bola otázka? Prepáčte. Táto mačka... Ja...“
A neodpovedal som na otázky, vôbec sa mi nedarilo.
Ale oni povedali: „Zamestnáme ťa,
pretože zvyčajne nevidíme ľudí, ktorí tak milujú mačky.“
Bol som jediný chlap, ktorý pracoval v oddelení mačiek.
Všetci chlapi pracovali so psami.
A chodili za mnou a pýtali sa: „Prečo si tam hore s mačkami?
Prečo neprídeš sem k psom?“
„Nechcem pracovať so psami.“
Psy sú fajn, ale to som nechcel.
Rick.
Moja prvá mačka bola Rick James.
Rick James bol ten pravý.
Vtedy som o záchrane veľa nevedel,
takže som si Ricka kúpil od chovateľa.
Bol to čistokrvný perzský himalájsky kocúr.
Bol bez pazúrov.
Nevedel som, že pazúr na mačke
je ako ekvivalent odrezania špičky prsta pre nás.
A počas toho, ako som mal Ricka,
som sa začal učiť trochu viac o chybách, ktoré som robil.
Bolelo to.
Cítil som sa ako rodič, ktorý robí so svojimi deťmi všetko zle.
Môžem sa doobliekať, než ťa vezmem?
Rick bol viac než len mačka.
Ďakujem.
Bol ako rodina. Miloval som Ricka.
Ani s rodičmi som necítil takú bezpodmienečnú lásku.
Rick bol pre mňa tou bezpodmienečnou láskou.
Môj priateľ producent Kado a ja sme niekam išli
a rozprával som o Rickovi.
Stále som rozprával o Rickovi.
Až som nakoniec povedal niečo, čo odhalilo, že Rick bol mačka.
A Kado povedal: „Počkaj chvíľu, človeče.
Celý čas si hovoril o mačke?
Myslel som, že hovoríš o spolubývajúcom alebo bratovi.
Chceš mi povedať, že Rick je mačka? Hovoríš o mačke tak veľa?“
Milujem ťa, človeče.
Stále som nemal mačku, ktorá by sa maznala ako Rick.
Zakaždým, keď som ho zdvihol,
vždy šiel k tomuto uchu a olízal ho.
Iba toto. Na tejto strane. Vždy. To bola jeho vec.
Akonáhle som ho zdvihol, olízal toto ucho. Bol to skoro ako pozdrav.
Čo sa deje, človeče? Čo je, kámo?
Miloval som ho. Miloval som ho na smrť. Zmenil mi život.
V dokonalom svete by som chcel, aby všetky mačky mali domovy,
ale mnohé z nich nechcú byť v domovoch.
Chcú byť vonku, venovať sa svojim veciam.
Takže pracujem s mnohými pestúnmi a adopčnými agentúrami,
pre tie situácie, kde máte
veľmi priateľskú mačku, ktorá sa dá socializovať
a chce mať stály domov.
To znamená „navždy“.
Čo tu robíš?
Ahoj, Alanis.
Alanis, keď som bol vonku,
nastavoval som pascu,
a ona prišla a skočila mi do náručia.
Hej, chceš ísť s kráľom?
A chcel som ju skúsiť adoptovať.
Len dávam všetkým vedieť,
že prichádzam vyzdvihnúť túto mačku, ktorú som pomenoval Alanis Mewissette.
Je roztomilá.
Je naozaj pekná.
Páči sa mi.
Túto mačku si neadoptujem.
Nemôžem si ju adoptovať.
Môj Bože.
Takže nie.
Nie, neadoptujem túto mačku.
A o týždeň neskôr:
„Takže toto je Alanis Mewissette. Je to moje dieťa.“
Dobre. Fajn.
Ona si ma vybrala. Ona ma adoptovala.
Takto som získal Alanis.
Vždy som bol ten čudák medzi mojimi priateľmi, mojou rodinou.
Každý, kto ma pozná, vám povie: „Sterling bol vždy čudný.“
Čo na mňa tak zízaš, brácho?
Pre mňa bolo randenie šialené, pretože som chodil na rande
a najprv to boli nechty, potom ako sa obliekam, a je to ako:
„Dobre, si trochu... Si trochu iný.“
Ale potom uvidia moju mačku a povedia: „Stačilo.
To nezvládnem. Si príliš.
Nechcem randiť s chlapom, čo má mačky.“
Videl som článok, ktorý hovoril, že na zoznamkách,
ženy odmietnu muža, ktorý má mačku na profilovej fotke.
Nie je to atraktívne. Nie je to dosť mužné.
A okamžite sme si s kamarátom Nathanom povedali:
„Vieš čo? Prešiel som si tým a už ma to unavuje.“
Takže ak si milovník mačiek a hľadáš perfektné rande,
je na to aplikácia.
- Naozaj? - Áno!
Tak sme založili Tabby Dates,
čo je zoznamka pre milovníkov mačiek, aby sa stretli s inými milovníkmi mačiek.
Pozri.
- Pozri, kto je tu. - Pozri na nich...
Je skvelé byť s Deb, pretože je milovníčka mačiek.
Miluje mačky rovnako, ak nie viac ako ja.
Je veterinárna technička v mačacej klinike.
Je to ako celý balík... Bolo to dobré spojenie.
Nie každý miluje mačky, ale chcem to zmeniť.
Venujú ti viac pozornosti ako ktokoľvek iný.
Mať niekoho, s kým sa môžeš objímať, rozprávať,
a kto ťa miluje bezpodmienečne,
mi pomohlo prejsť mnohými ťažkosťami s tou láskou.
Mal som Ricka asi 13... 13 a pol roka bol Rick so mnou.
Zomrel na moje narodeniny, 8. januára.
A rozhodol som sa
oslavovať Rickov život a môj život každé narodeniny.
RICK JAMES NAVŽDY!!
Pretože veľa z tejto cesty, na ktorej som, je tak veľmi spojené s Rickom.
Tu máš, zlatko.
Si späť doma. Povedal som ti, že sme v jednom tíme.
Na zadnej strane môjho karavanu je veľký obrázok Rickovej tváre.
Je to na jeho pamiatku.
„NA PAMIATKU KOCÚRA RICKA JAMESA“
Stále ma chráni. Vždy na mňa dáva pozor.
Keď som smutná alebo nahnevaná, príde ku mne a olizuje ma, robí toto
a ja ho zdvihnem a objímam ho.
To ma robí šťastnejšou.
Milujem, že budú s tebou po celý tvoj život.
Sú tvojím najlepším priateľom.
Pästička.
Keď mám niečo na mysli, a viem, že keby som to povedala otcovi,
povedal by: „Mysli pozitívne.“
Ale keď to poviem svojmu psovi, je to ako: „Úplne ťa chápem.“
Necítim sa osamelá. Vždy mám niekoho pri sebe.
A nechcú ma opustiť. Neomrzím ich, čo je skvelé.
Na rozdiel od kamošov, ktorí ma majú dosť.
Ľudia môžu povedať: „Nie, nechcem to robiť.“
Ale mačky môžu povedať: „Áno, ja to spravím.“
Nerada sa hrám so svojím bratom.
Myslím, že je to nuda.
A keď sa hrám s Coco, je to oveľa zábavnejšie.
Keď plačem, Toasty plače so mnou.
Zvieratá vás milujú bezpodmienečne...
A vytvárajú s vami spojenie, ktoré sa nedá zlomiť.
Ak máte s nimi skutočné puto, sú vašimi miláčikmi.
KATALÁNSKE POBREŽIE ŠPANIELSKO
Nirvana.
Spomínam si, odkedy som mal 10 rokov...
„Pozri, Indiana Jones.“ Chcem zažiť dobrodružstvá.
SERGI BASOLI ŠPANIELSKO
Musím uspokojiť túto túžbu po dobrodružstve,
a vedel som, že je toho toľko, čo sa dá naučiť.
Rozhodol som sa: „Dobre. Prejdem katalánske pobrežie z Barcelony.“
A išiel som pozdĺž pobrežia Francúzska a Talianska.
Bolo mi jasné, že keď sa vydáte sami na misiu,
nemôžete sa spoliehať na nikoho iného,
takže ste zodpovední len za to, čo sa vám stane.
Najhoršie bolo...
že som bol trochu osamelý, možno. „Čo tu vlastne robím?
Naplánoval som si príliš veľa? Sníval som príliš veľké sny?“
A netušil som, že Taliansko má toľko malých vecí, ktoré na mňa čakajú.
Videl som malého psa uprostred ulice,
ako kráča medzi dvoma pruhmi.
Bola veľmi šťastná, že ma vidí. Vedel som to podľa pohybu jej chvosta.
Šťastná, že ma vidí,
ale zároveň nezvládala ľudí.
A ona... utekala preč.
Hovorím si: „Dobre...“
Už mi bežalo v hlave, či by som si mal vziať psa.
Ako keď vás zasiahne niečo na svedomí, nie?
Ako prvé sme išli k veterinárovi.
A opýtal som sa: „Prosím, môžete mi povedať, ako veľký bude tento pes?“
Pretože cestujem s kajakom a...
pre mňa je váha dosť dôležitá.
„Nie, ona je... Má 10 mesiacov, možno rok,
ale nebude väčšia.“
Povedal som: „Perfektné. Takže 7 kíl. Dobre, 7 kíl. To je dobré.“
Dal som ju na kajak...
trochu sme pádlovali.
Problém bol, že na začiatku mala trochu morskú chorobu.
Vtedy som stretol rybára, ktorý mal veľa psov.
A rybár mi povedal: „Nemusíš sa ničoho obávať.
Pes čoskoro pochopí, že ideš na more.
Prekoná morskú chorobu, pretože chce byť s tebou.“
Všetko sa zmenilo. Nirvana začala mať radosť.
A začali sme zisťovať, ako to funguje s novým námorníkom na palube.
Aj tak som musel trochu zmeniť svoju rutinu kajakovania.
Už som nechodil na rozbúrené more.
Ak som mohol, robil som kratšie vzdialenosti,
aby sa Nirvana cítila trochu pohodlnejšie.
Leto prichádzalo a bolo čoraz teplejšie.
Takže som jej musel vytvoriť nejaký tieň, pretože nemôže nosiť klobúk ako ja.
Vymyslel som, ako pripevniť malú tyčku s krížom,
a potom trojuholník z nejakého materiálu, ktorý som mal navyše v kajaku.
A v najhorúcejších dňoch mala dokonalý tieň.
Musel som jej, samozrejme, dať záchrannú vestu.
Ak by sa v zime príliš namočila, bola by jej zima.
Takže som musel vymyslieť oblek
s ochranou proti vetru a vodotesný.
Stále som neprišiel na to, ako... Jej poslušnosť.
Komunikácia mi nefungovala.
A stretol som niekoho, kto mi vysvetlil, ako porozumieť psom.
Že pochádzajú z vlkov. Potrebujú vodcu svorky.
A ja musím byť vodcom svorky pre Nirvanu,
aj keď je to len dvojčlenná svorka.
Jeden deň som ju učil, „Sadni!“
Na druhý deň som ju učil, „Choď!“
Na ďalší deň, „Skoč na kajak.“
A za pol mesiaca vedela toľko vecí.
„Skoč z kajaku.“
Potom, keď bola na pevnine, povedal som:
Pretože to znamená: „Ak budeš pokračovať, nájdeš vodu.
A musíš ísť celú cestu.“
Nie.
Choď tam!
Choď tam.
Poď sem a skoč späť.
Zoznam, ktorý som urobil, sme zvládli za pár dní.
A ovláda asi 90 slov alebo tak nejak.
Ale páčilo sa mi, že sme boli tím.
Áno, mohol som s ňou zdieľať tieto pekné chvíle,
kde bol napríklad pekný západ slnka.
Alebo sme sa zobudili spolu v stane.
Skoč!
Bolo naozaj pekné mať všade tohto stáleho spoločníka.
Už som nebol sám.
Štyri roky kajakovania, ktoré sme mali spolu,
mi dodali dôveru, že môžeme byť kdekoľvek a ja môžem robiť čokoľvek.
Je veľmi múdra.
Áno, určite je výnimočná.
Dokáže veci, ktoré iné psy nedokážu.
Toto je Goku.
Bol opustený vonku.
Nirvana bola veľmi zvedavá na malú mačku.
A ja som povedal: „Dobre, uvidíme, čo sa stane, keď ich dám dokopy.“
Je úžasné, ako Nirvana... ten materský inštinkt.
Bolo možné to vidieť už za 15 minút.
Bola ako: „Musím sa o to postarať.“
- A potom... - Nirvana.
Goku, malá mačka, začala hľadať brucho a malé bradavky.
To je prirodzené. Je to inštinkt.
A ja si hovorím: „Dobre.“
Ale po dvoch dňoch začalo z Nirvaniných pŕs tiecť mlieko.
Tak sme to nechali prirodzene plynúť.
Bolo to zvláštne, ale vtedy sa obaja silno spojili.
Goku!
A potom sme zrazu boli traja.
Zostaň.
Sadni.
Daj Gokovi pusu.
Zvieratá majú inštinkt, ktorý nás nikto neučí,
ale nejako vedia, ako to robiť.
Bol som zvedavý, ako Nirvana rozvinula všetky tieto inštinkty.
Pretože to robila s toľkou láskou.
Goku!
Po mojej kajakovej túre som si pomyslel:
„Mám veľa skúseností s morom.“
Rozhodol som sa priviesť ľudí na pozorovanie veľrýb v Barcelone.
Nirvana je tam samozrejme tiež.
A veľmi si užíva výlety, keď vidíme veľryby alebo delfíny.
Kde sú delfíny? Pozri sa na delfíny.
Aká krása.
Mal som veľké šťastie.
S mojou partnerkou Avou máme malého syna, ktorý sa volá Joe.
Jemne.
Takto.
Poď sem.
Poď sem a ľahni si.
Prevziať zodpovednosť za niekoho iného,
dávať pozor, aby bola tá bytosť v bezpečí, v poriadku, a všetky tieto veci.
Toto bolo určite niečo, čo som si rozvinul pri Nirvane.
Spolu sme sa naučili veľa vecí.
Na konci svojej cesty som sa cítil celkom naplnený.
Aké pekné.
Aké krásne.
Pravda? Aké krásne.
Teraz sme väčšia rodina.
Tentokrát to bolo dobrodružstvo...
ale na zvyšok môjho života.
Sú vlastne dosť múdri.
A myslím, že podceňujeme, koľko toho vedia.
Raz som hovorila s Kaylou o niečom
a ona trochu zaštekala.
A ja som si pomyslela: „Takže ty mi rozumieš.“
Kakáš?
Áno?
- Hovoríme s nimi. - Áno, normálne, takto.
- A rozumejú. - Rozumejú niečo z toho.
Cítim, že je ako skutočný človek.
Nestojí to za to. Nie.
Prečo si nahnevaný? Pretože sme ťa...
Nechali sme ťa v klietke len na chvíľu.
Myslím, že hovoria: „Som hladný.“
„Brácho, potrebujem jedlo, inak zomriem.“
Cítim, že so mnou hovoria spôsobom, ktorý môžem pochopiť len ja.
Niečo také.
A on príde rovno ku mne.
Už ide!
Aký dobrý chlapec!
Ahoj, Beau!
Môj pes sa volá Bilbo.
A mám ho takmer celý svoj život.
Hotovo!
Pamätám si, že som bol na príjazdovej ceste,
a moja mama prišla ku mne s Bilbom v náručí
a ja som na neho len zízal.
Ja a Bilbo máme obaja rázštep pery a podnebia.
A hneď ako som ho uvidel, bol to proste môj pes.
A nič to nemohlo zmeniť.
Proste sme sa okamžite spojili, hneď ako som ho uvidel.
Pôvodne bol v dočasnej opatere.
Ale keď sme konečne našli psa mojich snov,
moja mama povedala: „Bože môj. Musíme si ho nechať.“
Mať psa, ktorý má rovnaký stav ako ja,
je naozaj príjemné.
Obaja sme museli podstúpiť nejaké operácie.
Takže ma naozaj veľmi chápe.
Ale po takmer každej operácii si na mňa ľahne
a zostane tam celý deň.
Máte ten pocit,
že váš pes je tam s vami a je do vás úplne zamilovaný.
Pravdepodobne si práve teraz myslí:
„Som rád, že si ma tento človek vybral.“
Sú ako... Sú ako priatelia, viete?
- A... - Blízki priatelia.
- Sú jednoducho súčasťou našej rodiny. - Psy sú podobné ľuďom.
Áno, sú jednoducho súčasťou našej rodiny.
Sme súrodenci, a oni sú súrodenci, takže...
Naša mama nám dovolí starať sa každý o svojho, viete.
Áno, takže môj brat sa stará o Mila...
- trochu viac. - ...a ja o Morchiho.
Niekedy sa na seba hnevajú.
Keď moja fenka Daisy dostáva pozornosť a Goose príde,
tak na neho zavrčí, pretože chce všetku pozornosť.
Hrajú sa a bojujú stále. Doslova každý deň.
Naozaj, bez srandy. Doslova.
Je to zvláštny vzťah.
Cooper má rád môjho druhého psa. Môj druhý pes ho nemá rád.
Ak udáte svojho brata alebo sestru, nebudete potrestaní.
Keď sa narodila moja mladšia sestra Bella, Arthur sa vycikal do jej postieľky.
Možno jej chcel povedať: „Ja som jediné bábätko v tomto dome.“
Od domácich miláčikov som sa naučila, že mať súrodencov môže byť niekedy ťažké.
Ale niekedy sa stanú tie najmilšie veci.
Dobre, poďme touto cestou, Blue. Poďme tadiaľto, Blue.
Poď.
To je tvoja nová sestra!
Nemyslím si, že už niekedy stretol mačku.
Kto je to?
Je staršia. Vládne domu. Áno.
Áno.
Vážne, Delilah, je to moje dieťa.
Ona je určite moje prvorodené dieťa.
Bola chvíľu u mojej mamy a ona má psa.
A navzájom sa veľmi milujú.
Dúfame, že keď tu bude ďalší pes, dodá jej to druhý dych,
a prinesie jej to opäť viac energie
v starobe.
Má 17 rokov.
A úprimne, nechám Travisa sústrediť sa na nové šteniatko
a ja sa sústredím na Delilah.
A chcem sa len uistiť, že konám zodpovedne.
Bude to s energiou šteniatka zaujímavé.
Určite. Myslím, že ju to naozaj povzbudí.
Káva s Blue, ranná káva s Blue...
Čo?
Vedel som, že si vytvoríme puto. Nečakal som, že to bude tak rýchlo.
Prines to!
Podľa toho, ako to vyzerá, mi roztrhá dom, takže...
Čokoľvek chce.
Pozri na to.
Povieš mu nakoniec nie?
Snažím sa nezasahovať do tvojho tréningu.
Nie, Blue. Nie.
Kam s tým pôjdeš?
Teraz si sa zasekol.
Áno.
Som tu.
Človeče. Prišiel si na to.
Ach jaj. Dobre.
Máme to tu.
Poďme po vrecká na exkrementy.
Bianca.
Viem. Je veľmi zvláštny.
No tak, Bianca.
Musíš byť milá. Raz bude tvoj najlepší priateľ.
Staré príslovie hovorí: „Najlepší priateľ človeka je pes.“
Doslova.
Podľa teba, aký je najlepší druh domáceho miláčika?
Najprv by si si mal zaobstarať psa, pretože psy sú najobľúbenejšie zvieratá.
Takže, vtáky majú 16 % popularity.
Mačky majú 38. Psy majú 59.
Morčatá, myši alebo akýkoľvek druh hlodavca majú 20.
Takže...
Vlastne, pôjdem od najnižšieho k najvyššiemu.
Pavúky, 5 alebo 10 % popularity.
Mačky majú tridsať...
osem percent popularity.
Morčatá a tie.
Tie sú najroztomilejšie.
Alebo škrečok.
Škrečky sú menšie a ľahšie sa o ne stará.
Morčatá sú väčšie, ale sú roztomilejšie.
Vlastne si myslím, že sú rovnako roztomilé.
Takže, ak chceš niečo, čo je roztomilé celý život,
zožeň si akéhokoľvek hlodavca, okrem myši.
ŽIADNE MYŠI!!!
Myslím, že som vždy chcela prasa,
odkedy som pozerala Babe a Charlotte's Web.
Čítala som o tomto špeciálnom druhu,
ktorý sa nedostal nad 9 alebo 11 kíl.
A povedala som si: „To je to, čo urobím.“
Tak som šla a vybrala si svoje dieťa.
A tam bol, kričal.
Myslela som si: „Môj Bože. Som zamilovaná.“
Mal asi 1,8 kilogramu.
Takýto veľký.
Áno, bol maličký.
Robila som prieskum: „Prasatá sú skvelé domáce zvieratá.“
Sú veľmi inteligentné. Sú čisté.“
Povedala som si: „Prečo by som si mala zaobstarať psa, keď môžem mať prasa?
Môžete si zaobstarať prasa, ktoré zostane malé,
ktoré je veľmi čisté, superinteligentné.
Povedala som: „Prečo si ľudia nekúpia tieto 11-kilové prasatá?“
Potom Ziggy vyrástol.
Dobre.
To je dobré, pane.
Aj keď je Ziggy veľký, technicky je to mini prasa.
Stále je pod hranicou 135 kilogramov, takže stále je...
Len tak-tak.
- Áno, má 134 kilogramov. - Áno.
Teraz ho mám. Je môj a milujem ho.
Aký je ten citát od W. Churchilla?
„Psy sa na vás pozerajú zdola, mačky sa na vás pozerajú zhora,
a prasatá vás berú ako rovnocenného.“
A musíte ich brať ako rovnocenných.
Otoč sa. Ziggy, otoč sa.
Prasatá sú inteligentné.
Majú inteligenciu niekde okolo 4-ročného dieťaťa.
Vezmi to vedro, zlatko.
Vždy opisujeme Ziggyho ako malé dieťa v prasacom obleku.
Ziggy!
Je to čistý chaos.
Moje dieťa!
Najnezbednejšia vec, akú som kedy videla.
To je život so Ziggym.
Kedykoľvek to môže byť najnepredvídateľnejšia Zig Show.
Kto zhodil tie škatule?
Ale aj ja som nezbedná. Mám pocit, že to trochu zdedil po mne.
Zaručene.
Spoznávanie jeho a jeho komplexnosti
a emocionality
úplne zmenilo môj pohľad na všetky zvieratá.
Majitelia sa rozhodli predať dom,
ktorý sme si prenajímali.
Dali nám šesťmesačnú výpoveď,
ale nemohli sme nájsť nič, čo by fungovalo pre Ziggyho.
Tak sme sa rozhodli, že si musíme kúpiť obytný automobil
a všetko ostatné vyriešiť tam.
Áno, strávili sme dva roky cestovaním po krajine,
hľadaním práce po ceste.
Ziggy sa stal stredobodom nášho vesmíru.
Všetko sme vyberali na základe toho, čo sme vedeli, že miluje.
A potom sme začali dobrovoľníčiť v rôznych útulkoch po ceste.
Pracovali sme tam mesiac, skúšali iné zvieratá.
A tak sme sa veľa naučili.
A potom, keď sme cestovali,
ľudia chceli stretnúť Ziggyho, slávne prasa.
Má celkom slušnú základňu fanúšikov. Asi 50 000 ľudí na sociálnych sieťach.
To nám naozaj pomohlo začať.
Viete, mať základňu darcov a založiť útulok.
A teraz zachraňujeme zvieratá v jeho mene.
ZIGGYHO ÚTOČISKO AZYL PRE ZVIERATÁ
PROVIDENCE SEVERNÁ KAROLÍNA
Zig, chceš, aby som pustila nejakú relaxačnú hudbu, zlatko?
Chceš, aby som zapálila vonné tyčinky? Čo chceš, Zig?
O všetky naše zvieratá sa staráme tak, ako sa staráme o Ziggyho.
Dobre!
To sú moje deti!
On stanovil náš štandard starostlivosti o zvieratá
a fungovania našej organizácie.
Ahoj, Hannah.
Takže ak sa pozriete na Hannine zadné nohy,
uvidíte, že nie sú správne tvarované.
Ukáž mi svoju nohu.
Našla ju záchranárka vtákov v Montane.
A kontaktovala takmer každú záchrannú stanicu pre ošípané v krajine
a všetci povedali: „Bude veľká, jej nohy to neunesú.
A môžete ju rovno uspať.“
A naša filozofia je,
ak je dnes šťastná, môžeme jej dať ďalší deň.
Je na svojom 14. páre topánok.
A zatiaľ má asi dva a pol roka.
Darí sa jej dobre.
Snažíme sa čoraz viac zabezpečiť, aby každodenný chod zabezpečovali
dobrovoľníci, zamestnanci a podobne.
Ahoj, kamarát.
Zvieratá so špeciálnymi potrebami naozaj zaberajú väčšinu nášho času.
Poručík Dan. Nie je úžasný?
Má rozštiepenú chrbticu. Takže má chrbticu akoby skrútenú, ale je to bojovník.
Som na neho hrdý. Som hrdý na všetkých.
Tento pás rozhodne nechcete umiestniť pod pahýľ.
Máme dobré vzťahy s veľmi skúsenými veterinármi pre farmárske zvieratá.
Nie mnoho ľudí má laser a nie mnoho ľudí má laboratóriá pre protézy.
Takže keď už máte tieto zdroje,
je ešte ťažšie nepomôcť, keď zvieratko
so špeciálnymi potrebami potrebuje domov.
To je dobrý chlapec.
Kto je hladný? Chceš raňajky?
Pane, ste hladný?
Bože, Jambi.
- Je čas na párty. - Poď, Ziggy.
Dnes ráno dostaneš pokutu za rýchlosť.
Prvú noc, keď sme sa stretli, sme sa bavili o tom, že deti nie sú v pláne.
A tam je Mo. Je Superman.
Áno, máme radi štvornohé deti.
Miluje, keď mu škrabkajú krk.
Willy, chceš pomôcť?
Chceš ma naháňať? Poď.
Poď.
Je to veľa bolesti,
ale aj veľa naozaj výnimočných chvíľ.
Poď, kamarát. Poď, malý muž.
To je ono. Tak je to správne.
Dobrý chlapec.
Je taký milý.
Ahoj, zlatko.
Mnohí z nich sú tu len, viac-menej, na vypožičaný čas.
Zippy, dostali sme ju asi pred rokom.
Čo robíš, Zippy?
Bola paralyzovaná od... Vlastne, nemajú klasický pás.
Ale akoby od pása dole.
Ľudia, ktorí nám ju dali,
povedali, že ju nazvali Zippy, lebo bola všade.
Ale prvý týždeň, čo bola tu, len...
Zippy nebola vo svojej koži.
Nedýchala dobre.
A jedného rána sa to zhoršilo,
tak sme ju rýchlo odviezli na NC State a Zippy doslova prestala dýchať.
Dali ju do kyslíkovej komory a bola tam dva týždne.
A zvládla to. Prežila na JISke.
Vyzerá oveľa lepšie. Má energiu.
Ahoj, Zippy.
Prešla tým a hovorili sme si: „Je neporaziteľná.“
Najšťastnejšie prasiatko.
Najšťastnejšie malé prasiatko. Najmilšie, najvtipnejšie prasiatko.
Bežala tak rýchlo, že jej zadok sa sotva dotýkal zeme.
Bolo to skoro, ako keby sa trochu vznášala nad zemou.
Je to ako keby ste videli ľudí, ako idú na vodných lyžiach...
Hrala sa tak veľmi. Každý deň, celý deň.
Prvá von, posledná dnu.
Ako sa odtiaľ dostaneš? Môžeš mi to povedať?
Potom ju musíš zobrať a odniesť dovnútra,
pretože chce pokračovať v hre.
Páči sa ti to?
Je to krásna duša.
Si najrýchlejší plavec, zlatko.
Budeš musieť ísť na olympiádu, dobre?
Toto je jediný vodný park na svete pre prasiatka.
Ak je Ziggy tu, ostatné prasiatka sa nedostanú dnu,
pretože ich nepustí.
Len Zippy.
Si taká rýchla!
Ziggy má pre ňu slabosť.
Kde je Zig?
Poď, Zig!
Všetko to robíme len preto, aby sme predĺžili život, ktorý stojí za to žiť.
- Miluje to. - Viem.
Často, keď k nám tieto zvieratá prídu,
sú zlomené vo všetkých smeroch.
Majú zlomené kosti, majú zlomené duše.
A najkrajšie na tom je vidieť, ako sa úplne uzdravujú.
Keď sa naučia dôverovať a dôvera sa zmení na lásku.
Je úžasné dať zvieraťu lepší život.
A pravdepodobne vám pomôžu mať lepší život,
pretože chápu, čo znamená mať ťažké časy.
Naši bratranci zachraňujú mačky.
Pýtali sa nás: „Hej, máte záujem o nejaké mačky?“
A potom sme si ich adoptovali.
Keď som bola v maminom brušku,
moja babka a dedko išli do...
Do útulku. Áno, do útulku.
A našli tam naozaj roztomilé psy vedľa seba.
A rozhodli sa ich vziať.
Hneď ako sme ho dostali, prišiel ku mne.
A mám pocit, že sme mali naozaj špeciálny vzťah
odkedy som ho prvýkrát videl.
Väčšina ľudí si myslí, že staršie psy a mačky
nie sú také hodnotné.
Ale sú úžasné a rovnako úžasné ako mladšie psy.
NAGOYA JAPONSKO
SHINOBU TAKAHASHI NAGOYA, JAPONSKO
Zachraňujem psy, ktoré iné útulky nemôžu prijať.
Mojou misiou je urobiť všetko pre to, aby som ich zachránil.
PES DUCA
Haló? Tu je Pes Duca.
Chcem pomôcť vášmu psovi čo najskôr,
ale najprv mám pár otázok.
Nie.
Keďže som tréner psov, môžem pomôcť psom, ktorí hryzú,
psom, ktorí sú starší, a tak ďalej.
Tento bol opustený,
a myslím, že bol týraný.
Má okolo 14 alebo 15 rokov a hryzie.
Sadni. Veľmi dobre!
Ukáž nadšenie, keď ho chváliš.
Takto: „Áno!“
Nenájde si nový domov, ak bude pokračovať v hryzení.
Nedávaš do toho srdce.
Nie tak polovičato, ale povedz: „Áno!“
Začal som zachraňovať psy po tom, čo môj podnik zlyhal
a prechádzal som ťažkým obdobím.
A potreboval som záchranu sám, čo pre mňa urobil môj pes Duca.
Keby nebolo Ducu, nerobil by som túto prácu.
Vitaj v Pes Duca. Dobre?
Mohli by sme ho umyť.
Keď sem psy prídu, chcem, aby mohli povedať:
„Som šťastný! Toto je zábava!“
„Všetky moje zlé spomienky zmizli!“
Chcem sa o nich postarať, aby mohli cítiť túto radosť.
Chcem to pre nich urobiť.
SHIZUE FUNAHASHI NAGOYA, JAPONSKO
V Japonsku adopčné centrá pre zvieratá neumožňujú
ľuďom nad 65 rokov adoptovať si psy.
Chcel som s tým niečo urobiť.
Mojou myšlienkou bolo, aby sa seniori starali o staršie psy.
Takto by si seniori a staršie psy mohli navzájom pomáhať.
- Dai prestal cikať v dome. - To je skvelé.
Áno, je to taký dobrý chlapec.
Už žiadne cikanie všade.
Momo, aj ty si taká poslušná.
Uvidíme sa neskôr.
Tu máš, Dai-chan.
Tu máš, Momo.
Pán Takahashi prišiel k môjmu domu s dvoma psami.
Na začiatku boli plachí.
Najmä Dai.
Cikal všade, značkoval si svoje územie.
Nevrč. Kto ťa prosil, aby si vrčal?
Na povrchu vyzerajú roztomilo.
Vnútri sú to dospelí.
Sebavedomí dospelí.
Rýchlo sa rozčúliš, keď karháš Daia.
Nie!
Po všetky dni, ktoré som žila...
vždy tu boli psy.
Mám veľa dobrých spomienok.
Pom Pom.
Mala chvost, vyzeral ako roztlieskavačský pompón.
Preto sme ju nazvali Pom Pom.
Myslím, že môj manžel sa teraz prechádza s Pom Pom v nebi.
Pom Pom bola vždy po jeho boku.
Môj manžel trpel Alzheimerovou chorobou.
Alzheimer je choroba, ktorá postupne berie vašu pamäť.
Ale môj manžel nikdy nezabudol na meno Pom Pom až do svojej smrti.
Keď som položila popol môjho manžela na oltár,
Pom Pom nechcela opustiť jeho fotografiu.
Zomrel a o rok neskôr zomrela aj ona.
Myslím, že môj manžel si po ňu prišiel.
A potom som zostala sama.
Mať Dai a Momo
okolo seba je naozaj niečo,
bez čoho by som nemohla žiť.
Keď si uvedomíme, ako veľmi zvieratá
uzdravili ľudské srdce,
je to nevyčísliteľné.
Si roztomilý.
Nechceš vodu?
Zvieratá sú tu, aby nás učili.
Keď stratíme cestu, pripomínajú nám, ako byť najlepšími verziami seba samých.
Itoshii.
Milujem toto slovo v japončine.
Neznamená to len, že máš niekoho rád alebo že ho jednoducho miluješ.
Znamená to, že si veľmi vďačný...
za ich existenciu.
A že ťa robia šťastným.
Itoshii.
To je pocit, ktorý mám voči nim dvom.
Moja mama je terapeutka,
ale niekedy som mala pocit, že sa nemám s kým porozprávať.
Moja mama je v tom skvelá. Bez urážky, mami.
Ale...
niekedy zvieratá idú o krok ďalej,
pretože niekedy stačí len počúvať...
Len počúvať stačí.
Myslím, že zvieratá pomáhajú byť prítomný.
Sú tam vždy pre teba v danom momente, bez ohľadu na situáciu.
Ako niektorí ľudia, ktorí sú veľmi smutní vo svojom živote,
a keď prinesieš zviera, udrží ťa to v pohybe.
Takže ťa to akoby vráti na správnu cestu života.
DOM ZVIERAT
So zvieraťom sa zblížim kedykoľvek.
Dobrý chlapec.
Je to moja... Moja terapia, v istom zmysle.
Aj ja ťa milujem, tučko.
Vieš robiť grimasy? Nie, urob grimasu. Dobré dievča.
Nie ty, žiarlivec.
Keď som bol dieťa, mal som korytnačky a jašterice a všetko možné.
Sedel som tam a rozprával sa s nimi,
a počul som, ako sa so mnou rozprávajú.
Keď sa pozeráš do očí tohto zvieraťa, vidíš seba.
Hovorím ľuďom, že bez nich, neviem, kde by som bol.
Komunita, v ktorej žijem...
Život tu je šialený, človeče. Len sa na to pozri.
Je to juhovýchod DC.
DC bolo známe ako Dodge City.
Mali sme najvyššiu mieru vrážd a podobne.
Na juhovýchode, východne od rieky, veľa ľudí zabili.
Viem, že tam bolo veľa úmrtí. Strýkovia, tety, bratranci.
Rodney, ako si sa dostal do Earth Conservation Corps?
Čo si robil predtým?
Predával som drogy.
Unaví ťa, keď vychádzaš z dverí a musíš mať so sebou zbraň.
Nemôžeš si užívať život.
Nemôžeš byť hrdý na nič, čo máš,
pretože to boli nelegálne zisky.
Šiel som si prenajať byt. Potrebujete W-2.
Ak predávaš drogy, nedajú ti W-2.
Earth Conservation Corps zavolali a urobil som s nimi malý pohovor.
Vysvetlil som im, že celá tá prírodná vec bola vo mne vždy.
Rád som vonku. Počúvať toto.
Ochrana prírody sa začala v podstate pred 30 rokmi.
Pracovali sme na prítoku rieky Anacostia.
Keď sme začali čistiť rieku...
Som blázon do zvierat, takže som začal vidieť bobry a veľké modré volavky,
a malé rybky, a všetko toto.
A hovorím si: „Ach, nie.“
Ryby, hady, vtáky sem prichádzajú, nadšené,
že môžu toto miesto nazývať domovom.
Nemajú právo ho ničiť.
Vždy hovoria: „Viesť príkladom.“
Chceš zmenu, tak buď prvý, kto sa zmení.
Takže to nebolo tak, že som prestal robiť všetko zlé,
a zrazu sa stal týmto prírodným nadšencom a tým...
Nie.
Stále som robil rôzne veci.
Myslím, že som bol požehnaný tým, že som časom začal určité veci
objavovať, vnímať, a počúvať týchto ľudí.
Niečo ma to naučilo.
Nakoniec sme vrátili orla bielohlavého do prírody,
znovu ich zaviedli do oblasti DMV.
Orly bielohlavé v DC. Tu sa to deje. Tu sa to všetko deje.
Budeš sa celé leto starať o tieto vtáky.
Keď odídu, bude to ako stratiť svoje dieťa.
Sledoval si ich rásť. Teraz sú na vlastných nohách.
Myslíš?
Áno, človeče, pripútaš sa k nim, ako k domácemu miláčikovi.
Keď to začalo, bol som jedným zo skeptikov.
Jedným z pochybovačov. Bolo mi to jedno.
Ale vidieť ich návrat a vedieť, že som bol súčasťou toho...
Mám iný pohľad na život. Úplne iný pohľad na život.
Začal som sa venovať sokoliarstvu,
pretože milujem byť obklopený zvieratami.
Pozorujúc ich, som sa naučil oveľa viac,
než som sa kedykoľvek naučil od ľudí, o prežití, o všetkom.
Je toho príliš veľa na učenie. A myslím, že som sa od ľudí naučil už dosť.
Chceš letieť hore?
Osemdesiatpäť až 95 % mladých vtákov neprežije svoju prvú zimu.
Takže sokoliar, či už to vie alebo nie, je ochrancom prírody.
A je to partnerstvo, ktoré si buduješ so svojím vtákom.
Pretože teraz, keď ich vypustíme, majú šancu na prežitie,
rozmnožovanie a udržiavanie populácie pod kontrolou.
Človeče, nechcem ho pustiť.
Ale je pekný a zdravý.
Vypustíme ho a vrátime ho späť do divočiny.
Keď je čas vypustiť toho vtáka,
keď ho pustíš, pocítiš ten pocit:
„Áno, pomáham. Urobil som svoju malú časť.“
Agnes.
Nepáči sa ti byť bezo mňa. Viem.
Toto som ja a moje deti.
Viem. S tvojou smradľavou povahou.
Niektoré z vtákov, ktoré mám, sú vtáky, ktoré sa nedajú vypustiť.
Boli zranené. Už nemôžu loviť samostatne.
Takže ich nemôžeme vypustiť.
V momente, keď dostanem akékoľvek zviera, je to moja rodina. Okamžite.
Tieto vtáky sú ako... Máte doma nejakého psíka?
Máte doma nejaké zvieratká?
Ak to zviera miluješ, to zviera ťa bude vždy milovať.
Čo je, tučko?
Koľko máš rokov?
Dvanásť.
Dvanásť? No, tento vták je dvakrát starší.
A vieš, čo sa mu stalo?
Zlomil si krídlo.
Vidíš tu? A tak už nemôže loviť.
Takže môže lietať len na krátke vzdialenosti.
Takže bude potrebovať niekoho, kto sa o neho postará po zvyšok života.
Volá sa pán Hoots.
Mám tohto chlapíka už veľmi dlho.
- Prečo na mňa pozerá? - Pretože sa na neho pozeráš.
Pozeráš sa na neho, tak sa môže aj on.
Nezasunie do teba pazúry. Nepokúsi sa ti ublížiť.
Nič by ti neurobil.
Pozri, sleduj. Poď sem, tučko.
Vie, že si dobrý človek. Vidíš, ako len sedí?
Nevydáva žiadny zvuk,
a ani raz neskočila z tvojej ruky, odkedy tam sedí.
Takže musíš byť dobrý človek, aby tam zostala.
Takže vieš, čo máš urobiť?
Vždy zostaň dobrým človekom, dobre?
- On je... - On je...
- myši. - myši.
- Potkany. - Potkany.
- Hady. - Hady.
- Veverice. - Veverice.
- Malé dievčatá. - Malé...
Pomôžu ti cítiť sa lepšie, keď sa bojíš,
keď si chorý, keď sa niečoho bojíš a ideš za ním...
Áno.
Ak sa cítim zle, moje zvieratá mi pomôžu cítiť sa lepšie.
Bol som na 33 pohreboch za jeden rok.
A bolo to ako... Hoots a ja sme sa len na seba pozreli.
Bolo to akoby mi hovoril,
že cítil všetko, čím som v tom momente prechádzal.
Bolo to ako okamžité spojenie. Všetko sa zastavilo.
Bolesť, čas, akokoľvek to nazvete...
Všetko sa jednoducho zastavilo.
Viete, prečo sa to volá „moment ticha“?
Pretože čo môžeš povedať, čo by niekomu naozaj pomohlo?
Nič.
Preto len mlčíš. Len si tam, prítomný.
Pre mňa má všetko liečivé hodnoty, každý živý tvor, čokoľvek,
ak to dovolíš.
Moja mama vždy hovorila:
„Toto fyzické telo, v ktorom sme, je len to.“
Duch je to, čo pretrváva.
Poď.
Verím, že moje zvieratá pochádzajú z neba.
Väčšinu z nich som pomenoval po niekom, koho som stratil.
Mám barbarského mastifa, volá sa Buma.
Keď som bol dieťa, nevedel som povedať babka.
Takže tento konkrétny pes, Buma, to si ty.
Hovoríte mi, že nevidíte osobu,
keď sa pozeráte na zviera?
Ja áno.
Poď sem.
Moja mama, jej prezývka bola Dippy.
Takže mám koňa menom Dippy. Ľudia sa pýtajú: „Prečo?“
„Pretože moja matka roky jazdila na mojom chrbte,
teraz môžem jazdiť na jej.“
To spojenie s nimi...
Keď odídu, nikdy neodídu.
To zviera, alebo čokoľvek je po nich pomenované,
ich duch je tam pre mňa.
To je ono.
Keď moja mama zomrela, chytil som vtáka. A modlil som sa za ňu.
A povedal som: „Mami, pustím tohto vtáka pre teba.“
Lietaj slobodne.
Dávaj pozor.
Stráž nás.
Možno si fyzicky preč, ale spomienka nikdy nezmizne.
A niektorí ľudia povedali:
„Hej, Rodney, nabudúce, keď to urobíš, môžeš pridať môjho syna?
Mal autonehodu. Zomrel.“
Niekto iný prišiel a povedal:
„Moja mama mala rakovinu. Zomrela pred dvoma mesiacmi.“
A tak som povedzme do týždňa chytil ďalšieho vtáka.
Pustím ho dnes popoludní.
Takže všetci, ktorí chceli zverejniť mená,
to môžu teraz urobiť.
A zrazu tam bolo asi 60 mien.
Máme pár mien, ktoré dáme na krídla pre modlitby.
„Môj strýko Ronnie.
Veľký Roland, Malý Roland, strýko Charles.
Strýko Rags.
Greg, Leon, Wardy, Sherman, Nevilles, Aaron, DeAnthony.“
A teraz mi všetci posielajú mená milovaných,
a ja vypustím svojho vtáka, nech lieta.
Je to ako niesť mená na krídlach modlitieb.
Pomenoval som ju Keisha,
po mladej dáme, ktorá so mnou pracovala
v Earth Conservation Corps, a ktorá prišla o život pred pár rokmi.
Takže ju teraz pustíme a necháme Keishu ísť.
Keď viem, že niekto trpí, alebo viem, že niekto...
Môžem niečo urobiť a byť tam, urobím to.
Chceme len poslať modlitby a dať im vedieť, že ich milujeme.
A len preto, že si preč, neznamená, že si zabudnutý.
Hovorím si, čo môže byť bližšie k Bohu ako vták?
A ten vták teraz šepká Bohu do ucha za mňa.
Pozri. Zaspáva.
Chudinka, stará dáma.
Chce len mať pohodlie.
Zažili sme spolu neuveriteľné chvíle.
Dnes oslavujem so svojou valentínkou.
A vždy som sa snažil, aby bola súčasťou cesty
a bola v tom so mnou.
Boli sme veľmi dlho veľmi chudobní.
Delili sme sa o konzervu tuniaka.
Takže videla všetko. Dobré, zlé, škaredé.
A som len vďačný, že mám niekoho...
Viem, že hovorím „niekoho“. Niekoho, kto je tu pre mňa.
Dobre. Blue, zostaň.
Dobre.
Delilah vstala a začala chodiť.
A teraz nechce ležať, čo je pre mňa skvelé znamenie.
Chceš ísť von?
Myslím, že má viac energie, než mala za posledné dni.
Dobrá práca, D.
To je ono.
Dobrá práca, Delilah.
Bála som sa, že stratím domáce zvieratko.
Pôsobia tak krehko. Pôsobia ako bábätká alebo ako starí ľudia.
Pôsobia tak, že sa o nich musíš starať.
Pamätám si, ako som si myslela: „Bude v poriadku?
Čo sa stane?“
Veľmi sa k nim pripútam.
A potom, keď niektorý z nich zomrie, som...
Som zničená,
pretože keď prídem domov, už tam nebudú.
- To je dobré dievča. - Čo robí?
Je to veľmi ťažké, keď ich stratíš.
A nerobil by si to, keby ti na tom nezáležalo.
Pretože ti na tom záleží, preto to tak bolí.
Ahoj, dievča.
Na poludnie Zippy letela cez dvor, aby zjedla melón.
A potom do večere nechcela jesť.
Prasa, ktoré nechce jesť, je určite choré prasa.
Mysleli sme, že sa vráti domov.
Je to moje dieťa?
Ale oni povedali:
„Je to naozaj zlé.“
A dovolili Kristin ísť dnu a rozlúčiť sa. A volali sme cez video a...
Rozlúčila som sa s mojou malou.
Bolo to ťažké.
- Áno. - Stále je to ťažké.
Mali sme takú rodinnú poradu, aby sme o tom hovorili.
Nechceli sa jej vzdať.
Jej nohy nefungovali, tak sme ju museli uspať.
Rozlúčili sme sa s ňou.
A potom...
sme ju poslednýkrát objali a potom ju vzali preč.
Je to zvláštne...
pretože to nie sú ľudia.
Ale cítite to tak intenzívne.
A je to rovnaký pocit, ako keď zomrie človek.
Nie je to všetko smutné.
Je našou zodpovednosťou ako opatrovníkov ich odprevadiť.
Robíme to, aby sme prejavili vďačnosť.
V Japonsku to nazývame dúhovým mostom.
A veríme, že naši miláčikovia na nás čakajú v nebi.
Mám pocit, že vidia dúhový most.
A keď ním prejdú,
vidia všetky spomienky na svojich majiteľov a rodinu.
Pravdepodobne existuje lepšie miesto ako Zem,
kde všetky zvieratá, všetci ľudia možno len tak trávia čas
a užívajú si život.
Teraz na nás dohliadajú.
A ak uvidíte biele motýle,
to sú moji psi, ktorí zomreli.
Bola som kvôli nemu smutná. Držala som svojho druhého zajaca.
A hovorila som o ňom s rodičmi.
Potom sme oslavovali jeho život.
A premýšľali sme o tom, aký šťastný život sme mali.
Si pripravený, kamoš?
Si pripravený?
Krásne.
Pre mňa nie je rozdiel medzi stratou milovaného človeka a zvieraťa.
Láska je láska.
Sú ako magické bytosti poslané sem, aby nám pomohli žiť náš život.
Prstene!
Váš vzťah sa bude prehlbovať každý jeden deň.
Krása.
Som si istá, že ma milujú.
Ale nemôžu ma milovať viac ako ja ich.
Všetci sme na tejto veľkej, starej, plávajúcej skale vo vesmíre spolu.
Zvieratá nás naozaj privádzajú k našej skutočnej podstate.
Myslím, že ten vzťah a puto sú dôležité.
Skutočne cítim, že sa navzájom potrebujeme.
Je pekné spoznávať iné tvory.
Pretože na konci dňa, sme len zvieratá.
Dobré ráno.
Áno, si dobrý chlapec.
Čo robíš?
Pozri sa na mňa, Daisy.
Chcem, aby bola jedinečná a zodpovedná,
a aby bola sama sebou.
Ale je to morča, takže byť sama sebou ako morča.
Ty a otec ste alergickí na mačky a...
- psy, hlavne na mačky. - Psy, hlavne na mačky.
- Jinx. - Áno.
Už som mala rybu, ale bohužiaľ zomrela.
Tak sme ju pustili do mora.
A dúfam, že ju niečo nezjedlo.
Ak je prdenie talent...
Myslím, že to je talent pre Luka.
Zostaň tam.
Chceš niečo iné.
Hej, vráť sa sem.
Jambi, ja...
- Myslím, že je výnimočná. - Je taká vtipná.
Vždy je tam.
Divne na teba pozerá.
Niekedy olizuje kľučky dverí.
Naozaj nevieš prečo.
Myslím, že sa jej niečo hore stalo. Ale neviem.
Môj priateľ, DJ, má teraz päť psov.
A ja na to: „Päť psov?“
Mám štyri psy, 11 rýb, jednu mačku a jedno morča.
A on na to:
„Čo?“
Akože, čo do frasa? Ako som dostal svojho prvého psa?
Je to doslova šteniatko.
O piatej ráno príde a pýta si jedlo,
aj keď zvyčajne leží vonku.
Zaobstaraj si domáceho miláčika. Hneď teraz.
Zaobstaraj si zvieratko.