Downloaded from YTS.MX
Vezi tu, Kalender, ești localnic, ne ești simpatic.
Dar, din păcate, n-a mers treaba.
Official YIFY movies site: YTS.MX
Tatăl tău a fost proprietarul restaurantului.
Când a murit, l-ai ipotecat și l-ai pierdut.
Ce să fac? Aveam datorii.
Și n-ai titluri pe numele tău, așa că-ți refuzăm creditul.
Asta e, ghinion…
Ai băut ceaiul.
- E bun. - Așa e.
L-ai terminat.
Adică să plec?
Nu mai ai ceai.
Îți doresc o zi bună!
Ce-i asta?
- Lipie. E pentru tine. - Mulțumesc!
Merge cu ceaiul.
Poftă bună!
Atenție!
Unul dintre iubiții noștri concetățeni,
Sezgin Yöre, a murit. Allah să-l odihnească!
ASOCIAȚIA BRUTARILOR
Va fi înmormântat în cimitirul municipal,
după rugăciunea de după-amiază.
Unde te duci, Kalender?
Doamne…
Ai auzit, Mehmet Abi?
LIPII KALENDER
Doamne! Da.
Bună ziua!
- Tată, unde ai fost? - Am avut niște treabă.
- Ai auzit anunțul? - Nu.
- A murit Sezgin. - Allah să-l odihnească!
- Amin! A sunat cineva? - Nu. De ce să sune?
- Ca să comande lipii pentru înmormântare. - Nu, n-a sunat nimeni.
Sezgin avea multe cunoștințe.
- Unde-i noul angajat? - A demisionat. Mi-a dat mesaj.
- Și ăsta? - Le cerem prea multe.
Ce le cerem?
Trebuie să lucreze în bucătărie, să servească, să spele pe jos…
Pe vremuri spălam și covoarele.
Îi tăiam unghiile bunicului.
Odată le-am tăiat din carne, n-a putut să frământe aluatul două săptămâni.
Tată, mai taci! E scârbos.
- Bună ziua! - Bună ziua!
Am venit să comand lipii pentru înmormântare.
Serios?
Ce e? Văd că te bucuri că a murit.
Nu, sigur că nu. S-a prăpădit de tânăr.
- Avea 97 de ani. - Pe bune?
Nu-i dădeai mai mult de 91. Era sănătos tun.
Era bolnav de 24 de ani.
Ce bărbat grozav!
Pe final cântărea doar 36 kg.
Recunosc că mie îmi părea sănătos.
Allah să-l odihnească!
Câte lipii vă trebuie?
- Mulțumesc, brutarule! La revedere! - Mai veniți pe la noi! Ținem legătura.
Mătușa mea nu se simte grozav.
- Tată, ce tot spui? - N-am vrut să zic nimic rău.
Salut, Cevdet! De unde veniți?
E un local nou, se cheamă Pidburger. Ne-am dus la inaugurare.
Ce-i un pidburger?
E un hamburger într-o lipie.
Au mai multe localuri în Istanbul, au ajuns și aici.
Unchiule Kalender, e foarte bun.
- Tata spune: „Slăbănogul e terminat.” - Băiete!
Cine-i Slăbănogul?
Slăbănogul.
Așa-mi spuneți? De când?
De vreo opt-nouă ani, chef.
Tu știai?
- Mă duc la client. - Scuză-ne! Allah să te îmbogățească!
Hai, fiule!
De ce mi-ai ascuns ceva atât de important?
NU FACEM LIVRĂRI
Și nu sunt deloc slăbănog.
Pidburger!
Ce se petrece?
Pidburger
Avem un gust nou
S-a terminat cu lipia Ăsta e viitorul
Pidburger
Două gusturi în unul singur
Ridicați mâinile Iznik nu se oprește
Mai veniți pe la noi!
Puneți ketchup și maioneză pe toate!
Scuză-mă, frate! Ai grijă!
Fratele meu Kalender!
Nu mă mai știi?
- Nu. - Sunt Sermet.
Am crescut împreună în cartier, sunt băiatul lui Neriman.
- Nu te recunosc. - Mama era profesoară.
Tata avea un atelier de tinichigerie. Hilmi.
- Nu sună cunoscut. - Aveam o soră, Gülnaz.
Zodia Fecioarei.
- Îmi amintesc de Zodia și de Fecioară. - Zodia surorii mele era Fecioară.
Nu știu nimic de Fecioară. Nu te recunosc.
Șeful a zis să deschidem un restaurant.
Eu am spus să-l deschidem în orașul meu natal.
Din fericire, a acceptat.
Nicăieri nu-i ca acasă.
- Baftă! - Mulțumesc!
Eu am un restaurant mai încolo. Lipii Kalender.
Cum să nu-l știu, Kalender?
M-ai uitat complet.
Cum merge?
Locul ăsta e divin.
Localul tău e divin.
Kalender, nu mă mai ții minte. Stai un pic!
Dar o să… Pune aici!
Nu-i nevoie, mulțumesc!
Kalender, îl arunc pe jos!
Îl calc în picioare și ne trăsnește pe amândoi din cauza ta.
- Nu vreau. - Îl arunc!
- Nu-l vreau. - Ne trăsnește!
- Frate… - Îl arunc.
- Bine, dă-mi-l! - Așa…
- La revedere! - Mulțumesc!
Ai mâncat destul, aruncă-l!
Tată, e delicios. Nu mă așteptam să fie așa bun.
- Gustă și tu unul! - Nu vreau.
- Câți mănânci pe săptămână? - Unul sau doi.
Doi?
- Sau unul. - Unul?
Pe lună…
- Ai văzut restaurantul? - Da, azi-dimineață.
E colorat ca un salon de nunți. Așa compensează lipsa de gust.
- Așa e, tată. - Sunt mai mulți chelneri decât clienți.
Orașul e prea mic pentru un asemenea local.
Într-o lună o să dea faliment, o să vezi.
O să-l recomand tuturor.
E grozav! O să-l recomand.
DUPĂ O LUNĂ
N-au dat faliment. Sunt surprins. E incredibil.
- Bun-venit, Mesude! - Bine te-am găsit!
- Bun-venit, dnă Mesude! - Bine te-am găsit! Am adus ingredientele.
Mereu vii cu ingredientele tale. Ce-au ale mele?
Nu-i vorba de asta, n-au nimic.
Dar așa le vrea mama.
Ce vrei să-ți fac?
Orice poftești.
Cu ingredientele. Vrei lipie sau lahmacun? Sau altceva?
Alege tu!
Avem 10-15 musafiri diseară.
- Vine un pețitor la mine. - Serios? Îți doresc numai bine.
Ce să-i spun?
- Cui? - Pețitorului.
- Să accept sau nu? - Tu hotărăști, dragă. Nu mă privește.
Dragă?
În cazul ăsta, îl refuz.
Vin să le iau la 19:00. Spor la treabă!
Doamne! E nebună? Ce-a fost asta?
Uite! La Pidburger acceptă ingrediente?
- Chiar crezi că de lipii îi arde ei? - Lasă prostiile! Nu asta e ideea.
Ce ziceam? Ei nu acceptă, dar noi, da.
Sunt supărat pe ai noștri. Nu ne-au apreciat.
Dar o să se întoarcă. O să vezi.
Tată, n-a intrat nimeni în restaurant pe ziua de azi.
Doamne!
Tată…
Băiete! Copile!
Frate!
- Ești teafăr? - Uită-te la mine!
- N-am nimic. - Ridică-te, trage-ți sufletul!
Ce naiba ai făcut?
Ridică-te! Ești teafăr?
- Da, n-am nimic. - Doamne!
Doamne…
Uite cum arată restaurantul!
Puștiule…
Ce-ai pățit la față?
- Ce are fața mea? - Domnul să te apere!
E în regulă, n-am nimic.
- Așa arăți tu de obicei? - Da.
Cum te cheamă?
- Öcü. - Ce-i aia Öcü?
De fapt, mă cheamă Önder Cüneyt, dar mi se spune Öcü.
Îmi pare foarte rău.
Dacă nu livrăm comanda în 15 minute, ne rețin bani din salariu.
Am accelerat din greșeală și am pierdut controlul.
Cât e ceasul?
- Mai am șapte minute. - Unde te duci?
Stați să livrez comanda! Promit că achit daunele.
Are dreptate, nu te putem lăsa să pleci așa.
Domnule, am deja două întârzieri.
Sigur mă dau afară dacă întârzii iar și n-o să vă mai pot plăti nimic.
- O clipă… Vă las buletinul. - Nu.
Cinci minute și jumătate.
- Să chemăm poliția! - Vă implor!
- Tată! - Sigur mă dau afară.
- Pentru fiica dv. - Ce-ți pasă de mine?
Bine, du-te!
- Mulțumesc! - Tată!
Dar… Ascultă!
Ascultă!
Știi ce pățești dacă nu te întorci.
Ce pățesc?
Ar fi păcat.
Mulțumesc! Fiți binecuvântat!
Promit că plătesc.
- Bine… Pune-ți… - E în regulă. Sunt teafăr.
- Condu cu grijă! - Trei minute și jumătate.
Doamne ajută! Merge.
- Ce faci, tată? - Merge!
Stai liniștită, e destul de speriat.
Frate!
- Sper că ești teafăr. - Îmi cer iertare.
Încercam să livrez comanda.
- Și am pățit asta. - Dragul meu! Îmi pare tare rău.
Sigur, comanda a întârziat. Trei minute.
- Cinci. - Jur că au fost trei.
N-are importanță, nu-ți bate capul!
Mulțumesc mult, șefule!
Din grabă am spart geamul unui restaurant.
Am distrus tot, sunt multe daune.
Îmi dai un avans?
- Sigur că da. De ce nu, frate? - Șefule!
Ești un rege! Pe bune. Când mi-l dai?
Niciodată.
- De ce? - Ești concediat.
Concediat?
Cuvintele tale m-au umplut de speranță. Ai râs.
- Ai fost amabil. - Ăsta-i stilul meu, frate.
Am muncit aproape o lună, dă-mi salariul!
Conform contractului, prima lună e de probă.
Mă crezi VPN? Ce lună de probă?
Măcar ai încercat. Nu rămâi cu regrete.
N-o să te întrebi cum ar fi fost viața ta dacă erai curier.
Îți bați joc de mine?
- Dă-mi banii, șefule! - Nu țipa la mine!
Purtam o discuție civilizată. Nu mă enerva! Cară-te!
- Ce faci? - Nu-mi iei drepturile!
Pe el!
Chiftea, lasă-mă! Suntem colegi de apartament.
CAMPIOANĂ LA TAEKWONDO
„Era foarte frumos. De ce te-ai oprit?”
„Fiindcă se terminase.
Am nevoie de strălucirea ochilor tăi ca să compun restul.
Bun-venit, draga mea soție! Pentru fericirea noastră!”
Haldun…
TATI, AI PROMIS CĂ FUMEZI UNA SINGURĂ PE ZI
De ce dai târcoale restaurantului?
Nu făceam asta.
Cücü?
Nu, mă cheamă Öcü.
- Deci s-a aranjat? - Da.
- Ce cauți aici? - Am fost concediat.
Am venit să spun că-mi caut de lucru și-ți plătesc daunele.
- La 3:00 noaptea? - Am zis să vin mai devreme.
Unde stai?
Primisem o locuință de la serviciu.
M-au dat afară de acolo.
- N-ai pe nimeni în oraș? - Nu.
Ce s-a întâmplat, mai precis?
Șeful m-a concediat pe nedrept.
Ne-am ciondănit. M-au atacat Chiftea și Salată.
„Chiftea, eram colegi de apartament. E păcat!”
L-am împins un pic.
L-am apucat de păr pe Salată și l-am împins.
Am văzut lipia zburând. Nu lovești pâinea, e păcat.
Am pupat-o de trei ori, voiam s-o pun la loc ferit.
Salată și Chiftea m-au prins între ei.
Se uita toată strada la noi.
M-au bătut.
Salată lovește tare.
Așteaptă, cobor acum!
- Poftim? - Cobor acum. Așteaptă-mă!
Vino încoace!
- Intră, băiete! - Mulțumesc!
O să lucrez gratis două-trei luni, dacă e nevoie.
- O să-mi achit datoria. - Ne ocupăm noi și de asta.
Rămâi aici până-ți găsești o locuință!
Nu-i mare lucru, dar te descurci.
Cum să nu fie mare lucru? Un pat frumos.
Fir-ar…
- Ești teafăr? Ai grijă! - Scuze, m-am așezat pe mijloc.
Îmi cer iertare!
Allah să vă binecuvânteze!
În vremurile astea e greu să primești un străin în restaurant.
- E în regulă. - Ba nu.
Dacă sunt vreun pervers? Dacă sunt hoț?
Dacă sunt criminal? Nu puteți ști.
Fac meseria asta de mulți ani. Mă pricep la oameni.
Știu ce fel de om ești după față. Tu ești naiv.
Bine, sunt naiv. Dar sunt vremuri grele.
- Corect. - Cum știți ce intenții are cineva?
- Nu știi. - De exemplu, dacă vă tai gâtul…
- Ce faceți? - Nimic.
E miezul nopții.
- Da. - E liniște.
- Da, liniște… - Vă aude cineva dacă urlați?
- Imposibil! - Nu-i așa? Nu vă aude.
V-am încolțit.
- Da. - Fix așa.
- Corect? - Da.
Dacă vă apuc așa de brațe…
Ce faceți? Era o demonstrație doar.
Ești nebun? Ce făceai? Am luat-o razna.
Iertați-mă! Mi-ați făcut o mare favoare și m-am lăsat dus de val.
Lasă prostiile și culcă-te!
Somn ușor!
Bine…
O zi bună, Cevdet!
- Mulțumesc, chef! - Bună dimineața!
- Bună! - Tată!
- Putem vorbi un pic? - Ce e?
Chiar l-ai angajat?
Era la ușă la 3:00 noaptea. Avea o privire inocentă.
- Ce era să fac? - Tată, dacă e hoț?
Dacă e psihopat sau criminal?
Scuze că mă bag, dar, dacă eram așa ceva…
- Taci! Nu mai da exemple. - Bine, chef.
E un puști naiv, crede-mă! Astă-noapte scâncea la ușă.
Chiftea și Salată l-au bătut zdravăn.
Hai să-i dăm o șansă! N-are unde să se ducă.
Cică Salată lovește tare.
Îi dăm o șansă fiindcă Salată lovește tare?
- Exact. Să mergem! - Tată!
Nu-l lăsăm în restaurant, nu?
Bine, vine cu noi. Are grijă Cevdet de restaurant.
Pune cutiile alea în portbagaj!
- Cevdet, ai tu grijă de restaurant! - Da, chef!
Când îmi plătești geamul?
- În martie. - Martie?
- Da. - Dar suntem în octombrie.
Kalender, nu-mi face una ca asta!
Preferi să te mint și să-ți spun să vii mâine?
- Mai ai o datorie neplătită. - Am bani de încasat, se rezolvă.
De la cine?
Da.
- Da? - Hai, scumpo!
- De la cine? - Scuze…
- Nici eu nu știu. O zi bună! - La fel.
Hai! Vino încoace!
- Ce facem? - Împinge! Sus!
- Să împing? - Da.
Stai! Împingeți!
Încă o dată. Gata.
Așa…
Dă-mi lingura!
Opritorul.
Centura.
Chef!
- Ești sigur că e mașina ta? - Nu, e a lui Levent.
Uite!
Kalender, dacă tot împrumuți mașina, n-o murdări!
Când o să ne dăm jos, noi o să fim murdari.
- Am fost la hamam. - Nu exagerați!
Lumea se miră de cât de curată e mașina.
Levent, te rog! Haide! Ajută-mă!
Foarte bine. Da.
E o cutie de viteze în spate.
Acolo e de obicei.
Ne e tare dor de tine.
ODIHNEȘTE-TE ÎN PACE
Știi asta, nu?
Ne descurcăm, stai liniștită. Atât cât se poate fără tine.
- Condoleanțe! - Mulțumim!
Mami…
Nu prea știu să vorbesc la telefon.
Dar, ca să știi,
când mă pieptăn după ce fac baie,
îți simt degetele prin păr.
Nu.
Nu pot să vorbesc, ți-l dau pe tata. Tată, vorbește tu!
Mai știi cum ne uitam împreună la poze cu vidre?
Dormeau ținându-se de mână, ca noi.
Știi câte a îndurat mâna asta fără tine?
Chef…
Nu mă înțelege greșit, dar ce naiba e Sokomav?
Nu puteai face halva?
Nu puteai face lokma? Puteai măcar să împarți lipii.
Răposatei îi plăceau mult. Ăsta e motivul pentru care le dăm de pomană.
Tată, mai știi când le-am dat chipsuri cu cașcaval?
Îi plăceau și astea. Draga mea…
Mami, o ducem bine.
Totul e în regulă.
Sunt ceva probleme la restaurant.
S-a deschis un restaurant în centru.
Afacerea nu mergea grozav, acum e și mai rău.
De ce-i spui lucrurile rele? O s-o superi.
Nu-ți face griji, mă ocup eu de toate.
Somn ușor!
Apropo, s-a scumpit curentul. În fine…
- El e noul nostru angajat, Öcü. - Tată, nu i-l prezenta mamei!
- Ce mare lucru? Să-l cunoască! - Dnă Sengül, sunt Öcü.
Abia m-am angajat.
Îl cunosc pe chef Kalender de o zi, dar parcă-l știu de o viață.
Un om care face mereu ce trebuie.
Sigur, absența dv. a jucat un rol în asta.
O să încerc să relaxez atmosfera.
- Temel s-a dus la cimitir într-o zi… - Ce tot spui?
- Relaxez atmosfera. - Ai relaxat-o.
- Hai! - Bine.
La revedere, dnă Sengül!
- Vrei Sokomav? - Dă-mi!
Pa! Ne mai vedem, bine?
Ești la fel de frumoasă ca întotdeauna.
Draga mea!
Pa!
Să pun melodia?
Mai bine nu, tată.
Și-așa plâng întruna. Dacă mai aud și melodia…
E preferata mamei tale.
Suntem triști, dar n-ar trebui s-o comemorăm așa?
Tată…
Chef!
Nu-i treaba mea, dar mai bine n-o pui.
Nu suport melodiile triste.
- Sunt Pește, sunt foarte emotiv. - Tu stai în banca ta!
Dă-mi caseta!
- Tati! - Te rog să-mi dai caseta!
Agrafa de păr!
Hai, împinge!
Gata, s-a fixat.
- Bună ziua! - Bună ziua, dle Uysal!
Dl Uysal e proprietarul clădirii.
- Eu sunt Öcü. - Nene Uysal, ce-i cu florile?
Când se mărită o domnișoară, îi facem surprize.
Știi noul restaurant din centru? Au rămas de la inaugurare.
Nu voiam să se irosească, așa că i le duc ei.
Iau felicitarea, să nu se simtă prost doamna.
„Ponçik Autogas Systems, Cenker Ponçik, Nuri Ponçik…”
Dă încoace!
Hai să bem ceva la restaurant!
Era să uit.
Chestiile mărunte se uită ușor.
Vând restaurantul, Kalender.
Îl vindeți?
Kalender, ești cu trei luni în urmă cu chiria.
Ori plătești chiria pe tot anul, ori cumperi restaurantul.
Am multe cheltuieli.
Soția mea e tânără, Kalender, înțelege-mă și tu!
- Dar acum… - Soția mea a spus: „Ajunge!
Cât o să mai lucrezi la vârsta ta?
Calculezi prețuri cu amănuntul și angro.
Vinde tot și hai să vedem lumea, prețul meu cu amănuntul!”
Așa vă spune?
Sigur că da. Am trecut-o în telefon drept „prețul angro”.
Iubire adevărată! Îmi dau lacrimile.
Kalender, îți dau trei luni.
Nu mă înțelege greșit, tu ai prioritate.
Îmi doresc ca tu să cumperi restaurantul.
Și dacă nu pot?
Uite! O pasăre ți s-a găinățat pe umăr.
Ai noroc, Kalender.
- O să cumperi restaurantul, o să vezi! - Să dea Domnul!
- S-a găinățat și pe dv. - E normal.
A ajuns Prețul angro. N-o las să aștepte. La revedere!
Chef, e ditamai găinațul.
- Ce facem acum? - Stai liniștit!
E așa ușor să dai afară un chiriaș?
Noul proprietar trebuie să ne dea un preaviz de o lună.
- Îl dăm în judecată. - Da.
În niciun caz. De ce am da pe cineva în judecată?
Dacă nu cumpărăm restaurantul, plecăm cu demnitate.
Nicio grijă, restaurantul o să fie cumpărat.
O să facem un plan excelent. Urmați-mă!
Veniți!
Chef Kalender, am terminat. Cu tot cu datoria veche face 14.200.
- Venim acum, Öcü. - Haideți!
Lasă prostiile! Hai!
- Repet, mișcarea îți deschide mintea. - Asta e mintea ta deschisă?
De ce ne-am luat după el? Hai la restaurant!
Cevdet a terminat, probabil că a plecat.
Încearcă și tu, o să vezi că merge. Hai!
Am o idee! Internetul.
- Există deja. - Nu, rețelele de socializare.
Tată, ce faci?
- Poate o să ne ajute. - Eu mă duc la restaurant.
Încărcăm clipuri care atrag atenția pe pagina restaurantului.
Asta face toată lumea. Nu înțelegeți?
Măcelăriile, magazinele de midii și de orez au devenit populare.
Nu-mi stă în fire.
Să zicem că facem un clip. Unde-l încărcăm?
N-aveți pagină de socializare?
Tata nu vrea nici măcar să facă livrări, de unde rețele?
Poftim?
Care-i problema cu livrările?
Îmi repar scuterul și livrez eu. Are o mică defecțiune.
- Mică? - Da.
Orașul ăsta e foarte mic. Ne cunoaștem toți.
Vrei să le duc lipii acasă?
De parcă n-am altă treabă decât să livrez lipii copiilor! În niciun caz!
LIPII KALENDER FACEM LIVRĂRI
Fac abțibilduri frumoase. Dacă mă faci de râs, jur că te concediez.
Săptămâna asta livrăm împreună, apoi, doar tu.
Nu trebuie să vă deranjați, mă descurc.
- Să ne reapropiem de clienți! - Da.
Să aflăm care sunt problemele, poate facem ceva greșit. Uite!
- Ce-i aia? - Nu vrei să ne facem reclamă?
- De când n-ați mai mers pe scuter? - De multă vreme.
Ai cinci lipii și cinci ayranuri. Uite adresa!
Mulțumesc!
- Dă-le încoace! Acolo se răcesc. - Bine.
- Simt ceva cald, sper că sunt lipiile. - Să sperăm.
- Sunteți pregătit? - Da.
Să mergem!
Lipiile Kalender sosesc acum la voi acasă.
Aducem lipiile să vedeți cât de bune sunt.
Dați-mi-l mie! Trebuie să spunem ceva remarcabil.
Vedeți pachetul lui chef Kalender.
Pachetul lui e mai mare și mai gustos decât până acum.
Pachetul lui chef Kalender.
Lasă tâmpeniile și dă-mi-l! Fă treaba ca lumea!
Vine chef Kalender Vă dă lipii
Când oamenii le văd, le înfulecă
Nu vreți să luați? Vă place pachetul
- Uită-te pe unde mergi! - Rahat!
O să murim!
Puteam să fac singur livrările.
De asta nu fac livrări. S-au răcit. Nu pot să le dau așa.
Ce au? Sunt bune, au coajă tare.
Nu trebuie să aibă coajă tare, ci să fie crocante.
Care-i diferența? Hai să le livrăm!
Dacă vine mâine cineva și spune că lipiile nu sunt crocante…
Gülsen!
Kalender!
Scuze, e o comandă.
- Öcü, fă tu livrarea! - Bine.
Apoi te duci la restaurant. Să nu-i spui nimic lui Filiz!
- Nu înțeleg. - Să nu-i spui nimic lui Filiz!
Nu înțeleg.
Nu-i spune nimic lui Filiz!
Am înțeles.
M-am mirat să te văd.
Și eu m-am mirat că te-ai întors.
Locuiești la Istanbul.
Te-ai măritat.
Ești fericită.
Ești stalker?
N-aș face așa ceva unei femei. Nu e genul meu.
Ce crezi că înseamnă asta?
- Să pipăi, nu? - Nu fi ridicol!
E ca o investigație.
N-aș spune că te investighez. Mai aud și eu lucruri.
N-ai aflat tot. Am divorțat. N-a mers.
Ce vă aduc de băut?
- O cafea cu lapte fără lactoză. - Și dumneavoastră?
Un ceai. Fără glucoză.
Nu te-ai schimbat deloc.
- Mulțumesc! - Nu era un compliment.
Cum adică?
Purtai aceeași cămașă și când te-am părăsit.
Nu, asta e nouă.
Îmi amintesc pantalonii. I-ai purtat la înmormântarea bunicii tale.
Erau cadou de la ea. A zis să-i port până se tocesc.
I-ai purtat, se poate odihni în pace.
Bine. Pantofii au fost ai mătușii mele.
- Ai mătușii? - Era mai corpolentă.
- Ea și soțul ei aveau aceeași măsură. - Așa ai fost mereu, Kalender.
Nu te poți desprinde de trecut.
Nu-ți poți trăi propria viață, urăști să-ți asumi riscuri.
De asta te-am părăsit.
Credeam că te-ai schimbat un pic, dar nu te-ai schimbat deloc.
Nu contează.
Te rog, nu te opri! Continuă, Sengül… Gülsen!
Pe răposata ta soție o chema Sengül. Eu sunt Gülsen.
Nici cu asta nu ți-ai asumat riscuri. N-ai schimbat soția, doar silabele.
Ieri am comemorat moartea ei.
Din nou, condoleanțe!
Mulțumesc!
Ți-ai botezat fiica Filiz.
Încă ești îndrăgostit de Filiz Akin.
A fost iubirea amândurora. Amândoi o iubeam pe Filiz Akin.
Dacă am fi avut o fiică…
- Mergem? - Da.
Facem livrări. Mă așteaptă.
- Am cumpărat un ceainic. Mă grăbesc. - Da, imediat.
Ai grijă de tine!
Păi…
- Cum? Așa. - Da…
Bine.
Vin diseară, nu-ți face griji! Să fie toată lumea prezentă!
Vorbim cu șeful mai întâi, bine?
Ce pune la cale?
Öcü, când vine tata?
S-o fi lungit discuția.
Îl cunosc pe tata.
E supărat din cauza restaurantului, vrea să-și limpezească mintea.
Cum să cumpărăm restaurantul livrând mâncare?
Avem nevoie de o minune.
Nu gândi așa! O să găsim o soluție.
- Bine ai venit, chef! - Nu sunt binevenit.
Facem totul în grabă. De ce mă încurci cu livrările astea?
Tată, de ce spui asta? Încearcă să ne ajute.
Deja îi luăm apărarea domnului.
I-ai spus tot, nu? Normal, de ce să taci?
Ce să-mi spună?
Nu te mai preface, știi că m-am văzut cu Gülsen.
Cu Gülsen?
Prima ta iubire? Femeia despre care mi-a spus mama.
Să-ți fie rușine, tată!
Ieri a fost comemorarea mamei. Mai mare rușinea!
Nu i-ai spus nimic, nu?
Nu.
Ce rost are să fii un om atât de bun?
Ne-am cunoscut ieri. De ce ești așa de cinstit?
- Cum adică? - Trebuia să mă torni.
S-ar fi pregătit, ar fi avut timp să-i treacă nervii.
Blestemat să fii!
- M-am gândit o clipă să-i spun, dar… - Termină, nu poți fi nesimțit.
Intri cu forța în restaurant, dar în discuții nu te bagi?
Bună ziua!
- Baftă în afaceri! - Mulțumesc!
- Tot nu-ți amintești de mine? - Ce cauți aici?
- Așa vorbești cu musafirii? - Dar, chef…
- Să nu te mai aud! - Bine.
Baftă și ție, frate!
Kalender, am auzit ceva azi.
Restaurantul e de vânzare. Dl Uysal ți-a mai dat trei luni.
- Și ce? - Am o idee!
Nu-i nevoie să mai aștepți trei luni. Nu mai ai clienți.
E greu să cumperi restaurantul.
Mie-mi merge excelent, mai deschid o filială.
Cumpăr eu localul și te angajez. Ce părere ai?
- Cumperi localul și ne cumperi și pe noi? - Stai puțin, tu…
Poți să vii și tu. Da, vino și tu!
Poți să scoți lipiile fierbinți din cuptor.
- Auzi cum vorbește? - Lasă-mă pe mine să vorbesc!
Frate, nu mă mai deranja!
Pot să vorbesc mai urât decât crezi.
N-ai decât. Să te auzim! Spune!
- O spun. - Spune, chef!
- Îi dau drumul. - Fă-o!
- Atunci o spun. - Spune-o!
O spun.
- Afară! - Poftim?
Afară!
Afară?
Bine. În regulă.
Chef, ai fost prea aspru.
N-o să-și revină cel puțin două zile.
De fapt, cinci zile o să sufere.
N-o să doarmă la noapte. Tremur.
- Te-a obligat să fii dur. - M-a forțat să vorbesc murdar.
Uită-te și tu! Tremur.
Unde pleci? E ora de culcare.
- Tată, e abia ora opt. - Și nu dormi la ora asta?
Dormeam când aveam trei ani.
Bine. Bea lapte!
Ai provocat reflux gastric unei generații întregi, tată.
Putem sta puțin de vorbă?
Te ascult, tată.
Știu că ești furioasă. Ai dreptate, iartă-mă!
Dar jur că nu se întâmplă nimic.
Am stat de vorbă ca două vechi cunoștințe.
- Cu prima ta iubire. - Ești obsedată de amănunte.
Tată, ieri am comemorat-o pe mama.
Ți se pare corect ce faci?
N-am aranjat eu asta. Ne-am întâlnit după mulți ani.
N-o să se întâmple nimic, dar ai dreptate, iartă-mă!
Tată, te înțeleg.
Și ai dreptate.
Mulți ani te-ai ocupat doar de mine și de restaurant.
Te-ai sacrificat pentru noi.
Încearcă să înțelegi și tu!
Situația e prea complicată pentru mine.
Ai dreptate.
Dar, cum spuneam, nu e nimic între noi.
- Doar avem o întâlnire luni. - Ce întâlnire?
- E ziua nunții. - Tată!
- Am o întrebare. Ce o să porți? - Când?
- La nuntă. - Tată, lasă prostiile!
- Fiica mea dragă, te iubesc tare mult! - Și eu te iubesc, tati!
- O să mă mărit luni, o să vezi! - Doamne ferește!
- Ce? Nu râzi la glume? - Doamne ferește!
Tată!
- În niciun caz! - Exagerezi! Ajunge.
- Să nu îndrăznești! - Tată!
Îl omor cu mâna mea. Face totul prost, orice i-aș spune.
E pusă pe omorât… E psihopată?
- Chef! - M-ai speriat de moarte.
Scuze! Ce faci?
Mă sufocam în casă.
- Ia loc! - Bine.
- Iartă-mă, am fost prea dur cu tine azi. - Nu-i adevărat.
Cum a fost discuția cu Filiz?
Aproape ne-am împăcat. Oricum, n-o să fac nimic.
Ceai?
Îmi dai resturi?
Nu. Vrei să-ți torn unul nou?
Bea-l tu!
Dacă nu te superi… Cât timp a trecut de când a murit soția ta?
Ieri s-au împlinit zece ani.
Ce-ți lipsește?
- Prefer să nu spun. - Îmi cer iertare!
A fost o vreme când părul meu pleca de la sprâncene.
Uite ce frunte am acum! Au fost zece ani grei.
Ia-o altfel!
Zece ani ai răzbit cu capul limpede după fiecare dispută.
Se poate spune și așa.
Unde sunt părinții tăi? Ce fac?
- Sunt morți. - Fie-le țărâna ușoară!
Amin!
De atunci sunt pe cont propriu.
- Am o întrebare. - Spune!
Restaurantul e important pentru tine?
Foarte important.
M-am căsătorit cu Sengül aici.
Filiz s-a născut aici.
Pe vremea tatălui meu era cel mai popular local.
Era plin de dimineață până seara.
Dar tata a cheltuit banii în cluburi de noapte…
Mai întâi am pierdut restaurantul, apoi, pe tata.
- A murit. - Fie-i țărâna ușoară!
Dar pe vremuri aveam și alte visuri.
Ce visuri?
Nu contează, sunt în trecut.
Mă duc să pregătesc aluatul pentru mâine.
- Te ajut. - Nu, bea-ți ceaiul!
- Peste cadavrul meu! - Nu-i nevoie.
- Te rog, peste cadavrul meu. - Nu-i nevoie.
Peste cadavrul meu. Știi cum?
Am murit, nimeni n-a băgat de seamă,
cadavrul se tot umflă, e plin de viermi…
Bine, am tăcut.
- Strigă-mă dacă e ceva! - Bine.
Altfel, o să-mi vezi cadavrul. Bine, glumesc.
Doamne… Strânge acolo! Să nu stai mult! Culcă-te!
Bine.
Doamne!
MAMA
Mama Apel ratat
Ce se întâmplă?
- Öcü? - Vin acum.
Scuze, am adormit.
Noroc că tata a plecat undeva devreme!
Slavă Domnului!
- Öcü, nu ți-am mulțumit destul ieri. - Pentru ce?
Că l-ai convins pe tata să facă livrări. Am un cadou pentru tine.
- Un cadou? - Poate îți trebuie pe scuter.
- Ar putea fi utilă. - Nu era nevoie. Mulțumesc mult!
- Scuze, n-am apucat s-o ambalez. - Nu-i nicio problemă.
A fost haina tatălui meu, dar n-a purtat-o.
A primit-o de la mătușa lui.
- Mătușa ta a fost impresionantă. - Dacă-ți place, ți-o pun în pungă.
- S-o porți! - Sigur că-mi place.
Eticheta…
Öcü!
Caut…
- Frumos! Cum e? - Da, Kalender.
Ce e?
Burdihanul e oribil.
Așa merge, nu?
- E bine? - Iau haina asta și…
- Haina? Iar burta. - Iese în față.
- Plătesc săptămâna viitoare. - Bine, Kalender.
Jur!
Öcü!
Hai, ridică-te!
Așa.
Da.
Mă doare rău maxilarul. Cred că mi-am mușcat limba.
Când faci mișcări bruște, nu mă pot controla.
Îți arătam eticheta. Se desprinsese.
Acum știi cum e să-ți dau un picior.
Are un gust fantastic. Mi se topește în gură.
Îți aduc niște apă. Mai vrei ceva?
Nu-mi simt maxilarul.
Deja aveam bărbia în față, acum a mai avansat doi milimetri.
- Avem ceva pentru durere? - Mă duc să cumpăr.
Mulțumesc! O zi bună! Kalender!
Mă bucur să te văd. Voiam să trec pe la restaurant.
Am fost prea aspră cu tine ieri. Iartă-mă!
Nu spune asta! Cred că aveai dreptate.
Mi-am cumpărat haine noi.
Merg cu pantofii mătușii.
- Kalender! - Da?
- Cred că o să accept. - Cum spui tu, dragă.
Tu decizi.
- Am plecat. - Te rog!
Cine e?
Jur că n-are nicio legătură cu mine. E nebună.
Tată!
Scumpo?
Cine e doamna?
E o turistă.
Persoana… A sunat… Cinema? Nu?
Sunt Gülsen. Bună!
Bună!
Eu sunt Filiz,
fiica lui cu răposata soție, pe care a iubit-o foarte mult.
Încântată de cunoștință.
- Pa! - La revedere!
- Tată! - Ce e?
- Ce se întâmplă? - Nimic. Ne-am întâlnit din întâmplare.
- De ce mă faci de râs în fața ei? - Te fac de râs?
De prazul din mână nu ți-e rușine. Doar de mine?
- Serios. - El e?
Se uită lumea la noi. Să vorbim în restaurant!
- Ce să vorbim? - Te rog!
Nu ești dansatorul cu lipii?
Ce dans? Ce tot spui?
Tu ești, nu minți!
- Cum îți permiți, obrăznicătură? - Uite, te distrai.
Tată!
- Gülsen! - Da?
Sunt Sermet. Nu mă recunoști?
Am crescut împreună în cartier.
- Îmi pare rău, nu-mi amintesc. - Aveam un văr, Sevval.
Erați colegi de școală.
Mi-l amintesc pe Sevval.
Era un bărbat care trecea pe lângă noi.
- Avea o mustață mare și râdeam mult. - Îl știu.
Eram cu tine în ziua aia.
Nu mai știu, îmi pare rău.
Sunt manager aici. Te invit să vii într-o zi!
- La revedere! - Nu uita, te aștept!
- Unde? - Tocmai ți-am zis.
- Sunt manager și te invit aici. - Mult succes!
Cine ți-a dat voie?
Șefule, am distribuit de pe contul meu. Nu știam că o să aibă atâta succes.
Tată, ce mare lucru e?
Nu-i nimic rău în asta. Ai talent.
N-am niciun talent.
M-ai filmat în secret și ai pus filmul pe internet fără să-mi ceri voie.
Voiam să revitalizez paginile…
Astea sunt paginile noastre de rețele sociale.
Uite! Tendon Hayri, Pixel Nazim.
Șpagat Aysel, Cușcuș Sükrü, Refuz Ayla.
Vrei vedete? Avem.
- Cine e? - Zombi Mehmet.
A jucat în Mânerul pistolului.
A murit de șapte ori în patru episoade. Ajunge! Adio, Öcü!
- Mă concediezi? - Exact.
Bine, chef.
- Chef Kalender? - Da.
V-am văzut clipul de dimineață. Mi-a plăcut. Spunea să venim aici.
Intrați, luați loc!
- Bun-venit! - Mersi!
Vezi, chef? Merge. Bine ați venit!
Bun-venit! Poftiți, vă rog!
Cevdet, poftă bună!
Ai făcut o treabă de cinci stele, jur!
- Spune-i, tată! - Bine. Ai răbdare!
- Ce e? - Vrea să vadă dansul tău.
În niciun caz. Poftă bună!
Dacă nu dansează, mai bine mergeam la Pidburger.
- Slăbănogule! - Tayfun!
Să-ți fie rușine! Mori dacă te miști un pic?
Cum să mă mișc? Cevdet, nota!
Aștept niște bani. Achit când îi primesc.
Cevdet!
- Öcü! - Tati, e de la televiziune!
Ce televiziune? E o farsă. Dă încoace! Alo?
Da… Emisiunea matinală.
- Da. - Vor o rețetă de lipii.
Bate palma!
Nu știu ce să zic. Să sperăm că va fi bine.
Da, să sperăm. Mulțumesc!
- Mergem? - Nu merg nicăieri.
Nu mă duce nimeni nicăieri. N-o să apar la televizor niciodată!
Ce caut aici?
- Liniștește-te! - Poftim?
- E bine. - Bine?
Au pregătit ingredientele. Dacă e unul pe care nu-l știi, ignoră-l!
Revii dacă ai timp.
- Bine. - Nu te agita!
- Sunt calm. - Nu te agita!
- Mă simt bine. - Nu te…
- Öcü! Băiete! - Agita…
Uită-te la mine! Te simți bine?
- N-am nimic. - Ridică-te!
- Am leșinat un pic. Gata. - Nu, e în regulă.
Nu… Da…
- Bine. - Chef, ridică-te!
- Da… - Trezește-te!
O să te strige. Fir-ar să fie!
- Mă simt bine. - Ești teafăr?
- Te simți bine? - Hai, dle Kalender!
- M-au chemat. - Pregătește-te!
Gata. Nu te agita! Nu suntem deloc agitați.
Invitatul nostru a devenit celebru în oraș în ultimele zile.
- Chef Kalender, bun-venit! - Mulțumesc!
Da, s-a vorbit mult despre mine recent.
Sunt foarte bucuros.
Acum ne prezinți rețeta de lipie.
- Da. - Să începem!
- Bun. Luăm aluatul… - Dră Çagla!
Nu ne interesează rețeta. Vrem dansul!
- Da, ai un dans. - Vrem să danseze cu aluatul.
Dansează!
N-ai vorbit de la Istanbul.
Despre ce să vorbesc cu tine?
Nu m-am făcut de râs doar în oraș, acum m-a văzut toată țara.
Am vrut să ne facem reclamă. Uite unde s-a ajuns!
- E bine să apari la televizor. - Taci!
Cum mai dăm ochii cu oamenii ăștia? Cum?
Sokomav?
Fiul lui Süleyman pleacă în armată. Îl conduc.
Uită-te la pancarte! Vezi?
E și Filiz aici, uite! Filiz!
Voiai să știi cum o să-i privim în ochi. Uite-i!
KALENDER PENTRU TOTDEAUNA
- MÂNDRIA NOASTRĂ - TRĂIASCĂ KALENDER
LIPII și DANS
Tată!
De ce nu mi-ai spus de nebunia asta?
- Nu mi-a dat voie șeful. - Care șef?
Primarul.
Veniți, domnule! Da, dle primar. Aici, vă rog!
- Bun-venit! - Mulțumesc!
Ce aveți de spus, domnule?
Suntem fericiți să avem în oraș o vedetă ca chef Kalender.
O să aibă o influență pozitivă asupra turismului.
Să-l aplaudăm!
Bravo!
- Dle Kalender, ce aveți de spus? - Nu știu ce să zic.
Vă așteptăm la noi în restaurant cât mai curând.
Vă duceți?
Nu mă duc singur, ci cu toți consilierii.
Vă așteptăm pe toți la Lipii Kalender!
Știe toată lumea unde ne găsiți.
Cine zice că nu știe nu ne place sau e mincinos. Aplauze!
Domnule, ce lipii vă plac? Aveți o cerere specială pentru dl Kalender?
- Avem o cerere specială. - Fac orice vrea dl primar.
Ce vrem? Să danseze! Dansați! Muzica!
Uite-i!
- Au venit turiștii! - Dă-le napi!
Uite unde sunt! Vezi în spatele meu? Uite!
Bravo!
Bum!
Cu grijă! Mergi atent!
- Frate, poți să saluți? - Salut!
Mulțumim!
- Ce s-a întâmplat? - Am spus „nu”.
Of, Doamne…
Pupă-l pentru noi!
- Cică să te pup… - Poftim?
Pupă-l!
- Eu? - Să mă pupi tu.
- L-am pupat. - Gata.
Mulțumesc!
Arde-l! Arde-l!
Asta e!
E pentru cuptor, nu-i jucărie. Ia-o, scumpo!
CAMPION
- Vine! - Adu-o încoace!
Hopa! Nu-i pentru tine.
- Frate Cevdet! - Filmează!
- Nu! - Öcü!
Bine. Poftim! Poftă bună!
Frige!
Chef, lipie cu ciocolată? De ce nu o adaugi în meniu?
Lipia nu e cu ciocolată, ci cu brânză sau carne.
Tata n-ar pune-o în meniu.
- Corect. - Hai! Unu, doi, trei!
Da. Luna asta a fost incredibilă.
Toți merităm felicitări, dar mai ales Öcü.
La început am fost supărat, dar n-am fi aici fără el.
- Îți datorăm multe. - Nu-i adevărat.
Mi-ar plăcea să fie așa, dar îmi datorați puține.
Ești pregătit pentru surpriză?
Da. Kalender!
- Ai venit la țanc. - Bun-venit!
Suntem pregătiți de surpriză?
- Ce-i asta? - Cheia restaurantului. Pentru tine.
- Tată, am cumpărat restaurantul? - Nu.
N-am dat nimănui cheia restaurantului, cu excepția fiicei mele.
Dar tu o meriți. Ești pregătit pentru răspunderea asta?
N-o să plâng.
Da, da!
E deja o cheie în seif.
Aia e cheia restaurantului. Asta e a ta.
Mulțumesc mult!
Noi mergem la plimbare.
- Și lipia cu ciocolată? - Lipia e doar cu brânză sau carne.
- Poftă bună! - O seară frumoasă!
- Ești plin de surprize. - Ți-a plăcut?
Nu pot să accept. Când îi văd așa, îmi amintesc de adolescență.
- Nu exagera! - Scuză-mă!
Alo! O să fie dezastru azi.
Nu-mi pasă ce pățesc. Ne vedem în piață.
Öcü, mă grăbesc. Am treabă. Ne vedem mai târziu, bine?
Pa!
Ce se întâmplă?
Mă bucur că mi-ai spus tot ce aveai pe suflet.
Nu m-aș fi implicat în rețelele sociale fără tine.
Kalender, dacă te agăți de trecut,
o să-ți ratezi viitorul.
Frumos! Cine a spus asta?
Moașă-ta.
- Vezi cum vorbești! - Nu, chiar era moașa ta.
Saniye a asistat la nașterea noastră acasă.
- Da. - Locuia la parter. Ea spunea asta.
- Ce înseamnă asta? - În mijlocul străzii…
Nu-ți asumi nici riscuri mici.
Susții că te-ai schimbat, că ești deschis la orice.
- Așa și e. - Și atunci?
Îmi placi mult. Dar simt că nu-i corect față de Sengül.
Serios?
- Bine. Vino! - Mergeam deja.
Mai repede!
Ce naiba e asta?
Public drag, bun-venit la teatrul nostru!
Săptămâna asta v-o prezentăm pe Scufița Roșie.
Scufița Roșie a plecat de acasă cu merinde pentru bunica.
Ce-i duci bunicuței, Scufița Roșie?
Îi duc sushi,
edamame și wasabi…
Deodată, apare lupul cel mare și rău!
Unde te duci, Scufița Roșie?
Ce facem noaptea în cimitir? Mi-e frică.
- De mormântul femeii? - Nu spune asta!
- Mă refer la soția ta. - Dar ce căutăm aici?
Sengül nu se culcă devreme. Ce facem acum?
- Bună, Sengül! - Nu știu cine e.
- Cum adică? - Am intrat în panică.
Mă știi din povești.
Eu te știu de la distanță. Avem ceva în comun.
Pe Kalender.
Vreau să mi-l dai pe Kalender prin porunca lui Allah și cuvântul profetului.
- A refuzat. Hai! - Te rog!
Sigur vrei ca soțul tău să fie fericit și după moartea ta.
De asta te bucuri pentru noi acum.
- O să ne pedepsească. - Liniștește-te!
Bine.
La vârsta noastră e greu să mai iubești, să mai ai încredere în cineva.
Nu vrem să ratăm șansa asta.
Nu-i așa, Kalender?
- Nu vorbește cu mine. - Kalender!
Bine.
Are dreptate.
Sengül, te iubesc mult.
Dar nu vreau să pierd un om pe care-l pot iubi ca pe tine.
Viața e prea scurtă. Nu știu cum ar trebui să-ți spun asta.
Vreau s-o țin de mână în prezența ta și să nu-i dau drumul.
Nici eu nu-i dau drumul.
Orice ar fi, inimile astea nu se despart.
Ți-am fost mereu alături, acum o să-i fiu alături ei până mor.
- Doamne! - Unde fugi, Kalender?
Sengül, de ce faci asta? Sengül!
- Kalender! - Mi-a scăpat un pic de pipi.
Vânătorule, mulțumesc mult! Ești minunat, vânătorule!
Vânătorul se apropie ușor de ea.
Era tot mai aproape, până când o sărută pe buze.
Öcü?
- Te simți bine? - M-am înecat!
Öcü!
- Ce ai? - Laoparte!
- Știu Heimlich. - Ce?
Ce faci? Nu!
- Încă o dată, tare! - Nu!
- Ultima oară! - Mă simt bine.
- A ieșit ceva? - Da.
Mă înecasem.
Am plecat. Filiz, e totul în regulă?
Da, e în regulă.
- Frate, te simți bine? - Da, mulțumesc mult!
Ai avut noroc că știu să acord primul ajutor.
Da, primul ajutor.
Sunt celebru pentru manevra Heimlich.
Am simțit.
- Am plecat. La revedere! - Pa, dragule!
- Urcă! Te duc eu. - Merg pe jos.
Vin cu tine.
Era să mă înec.
O să te strâng eu de gât!
Ești bărbat în toată firea. Nu ți-e rușine să te prefaci?
Nu m-am prefăcut.
Tâmpitule!
De ce nu spui că ești actriță?
Tatei nu-i place actoria.
I-am spus de vreo două ori, s-a împotrivit.
Oricum, e doar un hobby.
Un hobby? Ești foarte talentată. Ai făcut oamenii să râdă.
Nu, tu i-ai făcut să râdă.
- Öcü! - Ce e?
Ești gelos?
Cine, eu? Să fiu gelos!
Bine, atunci de ce m-ai urmărit?
Ai plecat de la restaurant spunând:
„O să fie dezastru.” Credeam că ai necazuri.
Nu, orașul organizează un concurs de teatru pentru amatori.
Premiul e foarte mare.
I-am spus regizorului să pregătim o piesă.
A zis: „Scenetele au succes, nu-ți bate capul cu piesa.”
Eram supărată pe el.
Mi-am făcut griji.
Unii mor de curiozitate, alții…
De la manevra Heimlich.
- Scuzați-mă! - Da? Öcü!
Nu-i actrița de la teatru?
- Nu, e fiica mea. Lucrează aici. - Am văzut azi la știri.
O să vă arăt. L-au salvat pe băiatul ăsta.
- Pe Öcü? - Priviți!
E în grupul de actori din spate.
Vine acum!
Cui îi e poftă de lipie?
Deschide gura! Mănâncă!
Ce faci, frate?
Nu vreți să vă bag lipia în gură?
Asta-i prezentarea ta?
Știe să prezinte lipia. E un pic unsuroasă, dar e delicioasă.
Sau o rupem deasupra capului. Te scapă de deochi.
Termină cu prostiile! Cum să faci așa ceva? Nu-i normal.
Am venit să mâncăm sau să luăm bătaie? Ce-i asta?
- N-am dreptate? - Lipia e mediocră.
În plus, ne-o înfig în gură.
- Pe cine filmezi? - Dar tu?
Ce se petrece?
Lăsați telefoanele jos încet!
Liniștiți-vă! Nu filmați…
Am un fir de păr în lipie.
- I-auzi! - Și brânza e împuțită. Ați văzut, nu?
Vedeți? Fac tot felul de tâmpenii ca să ascundă că lipia e proastă.
De ce strici atmosfera? Dacă nu vrei, nu mânca!
- Mai e și obraznic! - Înțeleg, ați venit să faceți scandal.
- Ridicați-vă! - Brațul meu!
- Ați văzut cum l-a apucat. Hai, plecăm! - E o neînțelegere. Abia l-am atins.
- Hai! - N-am făcut nimic.
Kalender n-ar face așa ceva.
- Hai! - Ascultați-mă! Nu plecați!
- Urât din partea voastră! O să plătiți! - Nu mâncăm aici.
Haide!
Nu știu ce s-a întâmplat.
Pe cine filmezi?
- Dar tu? - Dă înapoi!
Ce se întâmplă? Pe cine filmezi?
- Dar tu? - N-o să ne prindă.
Nu, șefule. Cum să afle?
- Am vorbit cu băieții, au lucrat curat. - Au făcut o treabă grozavă.
Bine, postați pe internet! Spuneți-le băieților!
- Să facă mare zarvă pe rețele. - Zarvă, da, șefule.
- Șefu'! - Ce e?
- Băieții ăștia au făcut o treabă grozavă. - A ieșit bine.
- Merită un Oscar. - Da.
- Mă gândeam… Să le dăm o primă? - Bine, se rezolvă.
Vă dau banii, îi virați voi.
- TR64, 96, 26, 72, 18, 10… - Ce naiba?
Ăsta e numărul contului? Îl știi pe de rost?
04, 15.
Sfârșit.
Sunteți ciudați.
Nu-i normal ce s-a întâmplat. Nu poate fi o coincidență.
Bănuiesc pe cineva.
Dar nu vreau să-l acuz.
- Ce vești ai? - Ne fac praf în comentarii.
- Sunt comentarii ciudate. - Ia să văd!
„Nu vă e rușine să otrăviți oamenii?
Dacă ai păr, nu face lipii. De când face Slăbănogul lipii?
Cine vede povestea mea fuge la toaletă.” Ce se petrece?
Ce facem acum?
Nu știu. Ne mergea bine, am atras clienți.
Asta a făcut să ne meargă și mai bine. Iată urmarea!
Din cauza lui Öcü, am încurcat-o.
Acum e vina mea?
- Mi-ai dat cheia când îți mergea bine. - Ți-am zis să fii atent.
Așa e când gonești prin viață.
Era mai bine să mergem încet și să pierdem tot?
Chef, am devenit o familie frumoasă.
O familie? Ce știi tu despre familii?
Nici nu-ți vezi mama!
Öcü?
- De unde știi? - Te-am primit în restaurant.
- Trebuia să te verific. - E adevărat?
Când a murit tata, mama s-a măritat cu alt bărbat.
Cum naiba?
Ce e?
Mă gândeam la altceva. Continuă!
Nu mă înțelegeam cu tatăl vitreg.
Mi-am dat seama că n-o să fie bine. Am plecat de acasă, să nu fiu o povară.
Să zicem că te credem.
Nu tu m-ai făcut de râs în tot orașul?
Mi-am pierdut slujba și reputația.
De ce ne faci asta? Ești spion?
Ești angajat de Pidburger? Știam eu de când ai apărut.
Kalender, ce tot spui?
Chiar crezi asta, chef?
Uau… Mulțumesc mult!
Tată, îți place să ponegrești? Să vorbești fără dovezi?
Nu știu să mint la fel de bine ca tine.
Când aveai de gând să-mi spui de asta?
Fac totul pentru tine.
- Fiica mea mă face pe la spate cu ăsta. - Nu știi ce se întâmplă în spatele meu.
Gura!
Încerci să fii actriță în secret? N-ai rușine!
- Asta spune primul fenomen din Iznik? - Am făcut totul pentru tine!
Pleacă de aici! Plecați toți!
Faceți oamenii să vorbească urât!
Rămas-bun, chef!
Putem sta de vorbă?
Vreau să fiu singură. Nu ești mama mea.
Poftim!
Tatăl tău a fost foarte îndrăgostit de mama ta.
De unde știi?
M-am întors după cinci ani de când îl părăsisem.
Nu puteam să-l uit.
Nici tatăl tău nu știe asta.
Când m-am întors și i-am văzut pe părinții tăi de la distanță,
cu tine în brațe,
am înțeles cât de fericiți sunt.
Am plecat discret.
De ce ne purtăm așa acum?
Tatăl tău e foarte stresat.
Pentru cineva care nu a schimbat nimic în viață, e prea mult.
A fost copleșit, dar tu contezi cel mai mult în viața lui.
Știu. Tata se poartă la fel și cu mine.
N-a putut…
să accepte chestia cu actoria.
Nu-i chiar așa.
Cum adică?
Uite!
- E tata? - Eu și tatăl tău.
- Tata a fost actor? - Făceam teatru în școală.
Bunicul tău era furios, fiindcă nu se ocupa de restaurant.
Într-o zi a aflat că face teatru și a urcat pe scenă.
- L-a bătut de față cu toată lumea. - Serios?
Da, a fost atât de afectat, că a renunțat complet.
Ai răbdare cu el!
O să înțeleagă că a greșit. E cel mai bun om din lume.
Ce zi oribilă!
Nu te gândi așa!
E o zi foarte bună pentru maturizare.
- Mulțumesc! - Ia-o așa!
Ar trebui să păstrezi șervețelul. În locul tău…
Lasă, nu-l mai păstra!
Știam că aici te găsesc.
Îmi pare rău, s-au adunat prea multe. Mi-am vărsat nervii pe tine.
Spune ceva!
Chef…
Mi-am iubit foarte mult tatăl.
Era un om deosebit.
Era farul meu călăuzitor.
Când a murit, eram dezorientat.
De atunci am plutit la întâmplare.
Asta până să te cunosc.
Ți-ai găsit direcția când m-ai cunoscut?
Când te-am cunoscut, mi-am dat seama că nu există o direcție corectă.
Când ești cu oameni care țin la tine…
din orice direcție ar bate vântul, găsești drumul cel bun.
De asta am venit.
Nu ne cunoaștem de multă vreme, dar…
Cu unii nu poți avansa nici zece minute în zece ani,
dar cu alții poți avansa zece ani în zece minute.
Așa a fost cu noi.
Înțelegi ce spun?
Nu sunt bun la matematică. Am creierul prăjit.
Te iubesc mult, puștiule!
Când te exprimi așa, înțeleg și eu. Și tu îmi placi, chef.
Acum mă ierți?
Ucenicii nu-și iartă maeștrii. Îi ascultă.
Sună frumos inițial, dar, dacă te gândești,
e și un pic de lingușeală.
Așa mi se pare și mie acum.
Nu e mereu o idee bună să faci mișcare aici. Haide!
Bine. Doamne…
- Asta nu e o idee bună. - Să facem ca înainte!
E mai bine așa.
- Da. - E sentimental.
- Îmi pare rău, scumpo! - Tati!
- Ce faceți împreună? - Ne plimbăm.
- Öcü! - Ce e?
- Știi ce mi-a spus Gülsen? - Nu. Ce?
Că și tata a fost actor cândva.
- Nu cred! - Ba da.
- I-ai spus tot. - Nu m-am putut abține.
Să mergem!
Nu te mai prosti!
- Chef… - Mergem și noi pe jos.
Bine…
Draga mea!
Ce cauți aici? S-a întâmplat ceva? Ce e?
Nu s-a întâmplat nimic, dar am o idee foarte bună.
Nu m-am putut abține, am vrut să-ți spun imediat.
Ce idee? Nu țipa! Bine că nu s-a trezit Filiz.
Era să fac infarct.
Ai dreptate, scuze! M-a luat valul.
- Vorbim dimineață. Noapte bună! - Spune-mi, dacă tot m-am trezit.
Vorbim dimineață, cu mintea limpede.
O să am o imagine mai clară atunci. Perfect! Noapte bună!
- Sunt treaz. - Vorbim dimineață.
- Dar sunt treaz. - Culcă-te! Somn ușor!
- Intră în casă, să nu răcești! - Mâine la ce oră?
Dimineață.
- Öcü! - Ce s-a întâmplat, chef?
- E vreo problemă? - Liniștește-te, nu-i nimic.
M-ai făcut curios cu ideea ta. N-aveam somn și am coborât.
Am stabilit că vorbim dimineață.
Discutăm atunci, cu mintea limpede.
- Băiete! - Visam frumos. Culcă-te!
- Öcü! - Dimineață.
Ce nebun! Mi-a stricat somnul. Doamne, iartă-mă!
Sugerezi să facem o prostie și mai mare.
Chef, înțeleg. N-a mers cum ne doream.
Dar putem câștiga concursul de teatru, să ne schimbăm soarta.
Cu banii din premiu salvăm restaurantul. Nu-i așa, tată?
- Exact. - Scumpo…
Sună bine, dar cum să jucăm noi? E așa ușor?
Ai mai jucat la vremea ta.
Filiz e actriță.
Încerc și eu. Așa rămâne!
Nu e o idee rea.
Credeam că tu ești isteață, dar nu ești. Minunat…
Ar putea fi ultima șansă să salvăm restaurantul.
Nu mai e timp.
Tată, să încercăm! Ce se poate întâmpla?
Nu vreau să ne facem de râs și mai mult.
Plec. Mă întorc în două ore cu banii de care avem nevoie.
De unde o să iau atâția bani?
Ce se petrece?
POLIȚIA
Ce se întâmplă?
Oamenii s-au intoxicat aici ieri. Avem multe plângeri.
Închidem restaurantul o lună.
- Nu puteți face asta. - Ne-a ordonat primarul.
A spus că ne-a făcut orașul de ocară.
Nu ne îngreunați sarcina!
Luați-vă lucrurile și lăsați-ne să ne facem treaba!
Tată, ce ne facem? Öcü?
Împachetați lucrurile!
O să ne întoarcem cu banii. Chef, ai încredere în mine!
Chef Kalender e șeful și fratele meu.
- Mulțumesc! - Fiule, ai lipsit atâția ani!
Nu înțeleg. Cum poate un fiu să-și ignore mama?
Mamă, nu-mi vorbi așa de față cu Ergun!
Ergun?
Așa se vorbește, fiule? Mă jignești.
Sunt „domnul Ergun”.
Scuze, domnule Ergun!
Domnule Ergun, doamnă Sermin,
sunt Kalender, din Iznik, am un restaurant cu lipii.
Lucrăm împreună de ceva vreme.
Ați crescut un fiu minunat.
- Mulțumesc! - Ăsta e adevărul.
- Eu am o fiică de aceeași vârstă. - Sunt cu trei ani mai mare.
Serios?
Vă salută cu respect.
Nu cred în disputa asta de familie.
De asta vreau să vă împăcați azi.
Nu poți să stai supărat pe mama ta! Sărută-i mâna! Repede!
- Mamă! - Vino încoace!
Ai lipsit atâta vreme.
De ce ai venit? Spune-mi! Nu poți să ai secrete față de mama ta.
Am dreptate?
Trebuie să-ți spun ceva, dar…
nu știu dacă e bine.
- Nu deschide subiectul! - O clipă, chef!
Mamă!
Știu că vin după mulți ani.
O să fie mai ciudat.
Dar nu avem mult timp.
Restaurantul nostru are probleme. Avem nevoie de bani.
Era să te înmoi, dar el a venit pentru bani.
Să-ți fie rușine! Ai venit degeaba.
Credeam că ai venit din bunătate. De fapt, voiai bani.
De ce să fie degeaba?
Nu m-ai sunat tu deunăzi? N-am răspuns.
Nu te-am sunat.
L-am apelat din greșeală.
Dacă voiam să vorbim, nu te sunam iar?
Corect.
A vrut să mă ajute la greu. Nu vă supărați pe el! N-are intenții rele.
Tu cine naiba ești? Cum îndrăznești să te bagi?
Om bătrân…
Vrei să ne escrochezi cu argumente sentimentale.
Să vă fie rușine amândurora!
Ești curier pentru un individ oarecare.
Ți-am zis să lucrezi pentru noi. Deținem clădirea asta uriașă.
Angajează-te aici ca agent de pază! Lucrezi în trei ture.
Dar tu ceri bani cu tupeu.
- Ești… - Gata. Haide!
Deschide ușa!
Chef!
Nenorocitule! Copilul ăla e cel mai bun om din lume.
N-are nevoie decât de iubire.
E mulțumit să stea în depozitul nostru infect.
Dar ești prea orb ca să vezi asta.
Domnule Ergun, ești milionar, ești plin de bani.
Ești mare și tare? Da. Nu asta e ideea.
Noi suntem mai tari, pentru că ne iubim.
N-avem nevoie de nimeni.
Să-ți fie rușine!
- Să mergem! - Unde?
Să facem teatru.
TEATRUL MUNICIPAL
- Sunteți gata? - Da!
- Ești prea sigur pe tine, mă sperii. - Fii și tu o dată calm!
- De ce țipi la mine? - De ce o cerți?
- Liniștește-te! - Nu țipa!
Suntem gata. Haideți!
Öcü!
- Poți s-o faci? - Tată, ai spus că ai nevoie de un actor.
L-am adus pe Esat, din trupa mea. Vino să te prezint! Tatăl meu.
Eu sunt tatăl. Kalender.
Gülsen. Pe Öcü îl știi deja.
- Heimlich! Te simți bine, frate? - Nu, încă mă înec.
Bine ai venit!
Chef…
- Eu am fost pe scenă în școală. - Pe bune?
- Da. - Ce ai făcut?
Dansuri populare.
Stați să vă arăt!
Pietricelele din Bursa…
- Ce-i asta? - Nu așa.
- Se îneacă! - Aduceți apă!
Nu!
N-am nimic.
A fi… sau a nu fi.
Șef crud care mi-ai furat găinile, vino încoace!
O să-mi duc fiica în oraș.
- Încă un pic… - Cară-te!
Care-i problema?
Gândul… „Gândul” e sigur. Biciul sorții crude… Nu biciul.
- Găinile mele s-au dus! - Țipăm prea tare.
- Cine țipă? - Să vă spun ceva!
Asta… Chef, să nu ne jucăm cu mingea asta!
Să renunțăm! Peste cadavrul meu!
Bine, renunțăm!
- Să nu facem asta! - Și ce facem?
- Știu. Facem asta. - În niciun caz!
- Am spus că asta facem! - O facem, orice ar fi.
Mai ai trei zile, Kalender. Nu-i vina mea.
Dle Uysal, câștigăm concursul și totul se rezolvă. Stați liniștit!
Bine, mai vedem. Fac ocolul lumii cu soția mea.
Suntem la Afyon pentru izvoarele termale.
De acolo ați pornit?
Așa ne prefacem.
Sunt foarte frumoase.
- Ce costume frumoase! - Sunt încântată.
Ia uite cine-i aici!
O să jucați o piesă?
O să câștigați premiul cel mare.
Și restaurantul…
Nu sunteți capabili de nimic. Știți asta, nu?
O să vă faceți de râs mai rău decât după faza de pe internet.
Ce ai împotriva noastră?
În numele lui Allah… Tu…
- Tot nu-ți amintești de mine? - Nu.
- Știi care e problema mea? - Care?
- Tu ești problema. - Eu?
Da. Eram nebun după tine în tinerețe.
Dar tu erai îndrăgostită orbește de el.
V-ați despărțit și am crezut că o să fim împreună, dar ce s-a întâmplat?
Ai plecat din oraș.
De atunci n-am putut să mă însor,
n-am putut să iubesc.
M-am gândit la tine zilnic.
În fiecare seară.
- Acum îmi amintesc de tine. - Da.
- Nu ești tu… - Cine?
Nevăstuica Fără-față?
- Ce-i ăsta? Nume de rapper? - Acum îmi amintesc!
Zile întregi n-ați știut cine sunt,
dar v-ați amintit imediat porecla asta infectă!
Te urăsc!
- Vino încoace! - Unde?
- Ce e? - Öcü, liniștește-te!
- Ce crezi că faci? - Nu-ți fac nimic.
- Ce faci, Fără-față? - Cine-i ăsta?
Calmează-te, Öcü!
Ți-am zis să nu mai dai picioare.
Ce sfat mai e și ăsta, chef?
- Ești teafără, Filiz? - Da.
- Bine. - Fără-față, te simți bine?
Numai puțin… Crengile.
Nu-i frumos să duci crengile așa.
Chef, respiri prea rapid.
- Ne iei tot oxigenul. - Ce vrei să fac?
- Sunteți gata? - Da.
Nu știu prea bine partea de final.
- Îți șoptesc eu. Uită-te la mine! - Bine.
- Mulțumesc! - Lipii Kalender!
Noi suntem. Venim acum!
Milady, ascultă-mă!
Dacă nu-ți place, promit să-mi sacrific viața pentru tine.
Chiar așa? Bine, atunci.
Chef!
Când ți-am văzut ochii prima oară,
m-am scufundat în ei ca în mare.
Când ți-am văzut ochii prima oară,
m-am scufundat în ei ca în mare.
Dar ochii mei nu sunt albaștri.
Nu sunt? Ochii ei nu sunt albaștri.
Chef, n-are ochii albaștri.
Orice culoare ar avea, asta trebuie să fie culoarea mării.
Munții ar trebui să aibă culoarea buzelor tale,
cerul, culoare pielii tale.
Munții ar trebui să aibă culoarea buzelor tale,
cerul, culoarea pielii tale.
Milady…
Dacă aș fi știut mai demult, aș fi avut curajul să-ți spun.
Milady…
Dacă aș fi știut, aș fi avut mai demult curajul
să-ți spun asta în față.
Ce frumos grăiești! Nu te opri!
Serios?
Nu știu cum s-o spun în cuvinte, dar…
nu pot să te uit orice aș face.
- Puștiule, nu așa e replica! - O clipă, chef!
N-are importanță dacă mă iubești sau nu.
Însă trebuie să-ți spun asta.
Important e să fii fericită.
Lasă-mă să urc la tine!
Vreau să te privesc în ochi și să-ți spun ce am pe suflet.
Öcü, ce faci?
Öcü, nu te cățăra!
- Nu face asta! - Coboară!
Nu vreau. Te iubesc.
- O să cadă. - Öcü!
- Filiz, ești teafără? - N-am nimic.
Öcü, te simți bine?
- Da, chef. - N-am nimic.
Vino încoace, Öcü!
Nu!
Dragi prieteni!
Ce-i cu voi?
Ce v-a apucat? De ce aplaudați?
Ați văzut ceva senzațional? De ce aplaudați?
Omul ăsta ne-a făcut de râs pe internet.
A distrus reputația orașului.
Iar acum ia parte la un concurs de teatru.
Dacă învinge?
Dați banii orașului unui dansator?
Nu, șefu', e inacceptabil!
- E în regulă? - Zi-le, șefu'!
- Vă convine? - Ești minunat, șefule!
Spune-le!
- Voiam doar să salvez restaurantul. - Încetează!
Am crezut că așa pot salva tot.
Toată viața am vrut să-i fac fericiți pe alții. M-am săturat!
În seara asta, pentru prima oară, fac ceva pentru mine. Pe scena asta.
Fac ce-mi place cu cei dragi.
E ceva mai frumos de atât?
Faptul că sunt aici e mai important decât victoria.
Credeți-mă!
Bravo, Slăbănogule! Bine zis!
Slăbănogul! Slăbănogul!
Dar…
Să mergem! La naiba!
Prieteni, mulțumesc mult pentru susținere!
Dar nu știu dacă aveți dreptate. Vi se pare că sunt slab?
Slăbănogul!
Să facem o plecăciune! Le-a plăcut.
Bravo vouă! Ați câștigat concursul.
- Nu, e imposibil. - De ce să fie imposibil să câștigați?
Chef Kalender a spus: „Faptul că sunt aici e mai important decât victoria”,
iar nepotul primarului a câștigat.
Nu m-am putut abține. M-am entuziasmat.
Am pierdut restaurantul, dar nu ne-am pierdut unul pe altul. Corect?
Așa e, iubito.
Ar fi frumos să mai și câștigăm uneori.
Stai liniștită, găsim alt local, o luăm de la zero.
Nu de la zero, ci de la minus doi.
Facem restaurantul la etaj. La parter jucăm piese seara.
Excelentă idee! Cum îi spunem?
- Centrul pentru artă și lipii Slăbănogul. - Öcü!
Fii binecuvântat!
De unde naiba le scoți?
- Chef, mișcarea dă rezultate. - Se vede?
N-o să-ți mai spună Slăbănogul.
LIPII și DANS
- Bine! - Bravo!
- Te iubesc, frate! - Și eu, pe tine.
Subtitrarea: Robert Ciubotaru
Bravo!