Downloaded from YTS.MX
Viete, Kalender.
Ste náš občan a máme vás radi.
Žiaľ, neviem vám pomôcť.
Official YIFY movies site: YTS.MX
Ten obchod vlastnil váš otec.
Ale keď zomrel, založili ste ho a potom ste oň prišli.
Musel som, viete, dlhy.
A nemáte na seba registrované žiadne cenné papiere.
Pôžička sa zamieta.
Mám smolu.
Už ste dopili?
Ten čaj mi chutil.
Áno, je dobrý.
Už ste ho vypili.
Mám už odísť?
Viac čaju nemám.
Prajem pekný deň.
Čo je to?
Pita. Pre vás.
Ďakujem.
Hodí sa k čaju.
Dobrú chuť.
Prosím, pozor.
Jeden z najobľúbenejších obyvateľov mesta,
Sezgin Yöre, nás opustil. Nech mu Boh udelí milosrdenstvo.
ZDRUŽENIE PEKÁROV
Pohreb sa uskutoční na miestnom cintoríne
po popoludňajšej modlitbe.
Kalender, kam to ideš?
Božemôj.
Počul si, Mehmet Abi?
KALENDEROVA PITA
Božemôj.
Zdravím.
Otec, kde si bol?
Bol som niečo vybaviť.
- Počula si oznam? - Nie.
Sezgin je mŕtvy.
Nech odpočíva v pokoji.
Amen. Volal niekto?
Nie. Prečo?
Chcem vedieť, či si objednali pitu na pohreb.
Nie, nikto nevolal.
Sezgin mal veľa známych.
Kde je ten nový?
Ráno mi napísal, že končí.
- Ďalší? - Lebo žiadame priveľa.
Čo také?
Má pracovať v kuchyni, obsluhovať,
umývať podlahy a tak ďalej.
Za mojich čias sme prali dokonca aj koberce.
Starému otcovi som strihával nechty.
Raz až tak, že dva týždne nemohol vytvarovať pitu.
Preboha, otec! To je nechutné.
- Dobrý deň. - Dobrý deň.
Chcem objednať pitu na Sezginov pohreb.
Naozaj?
Čo sa deje?
Máte radosť, že zomrel?
Isteže nie.
Bol taký mladý.
Mal 97.
Naozaj?
Vyzeral najviac na 91.
Bol taký zdravý.
Roky bojoval s chorobou.
Obdivuhodný muž.
V posledných dňoch vážil len 36 kíl.
Nebudem klamať, mne pripadal zdravý.
Nech ho Boh príjme do svojej milosti.
Koľko pít chcete?
KALENDEROVA PITA
Ďakujem. Dovidenia.
Príďte znova, budeme radi.
Moja teta je tiež chorá.
Prečo si to povedal?
Nemyslel som to zle.
Ahoj, Cevdet. Odkiaľ ideš?
Z novej reštaurácie menom Pidburger.
Práve ju otvorili.
Čo je ten Pidburger?
To je pita a hamburger.
V Istanbule sú obľúbené a prišli aj sem.
Ujo Kalender, je to naozaj dobré.
Otec povedal, že „Hroší tuk“ je odpísaný.
Ticho!
Kto je Hroší tuk?
Tak kto je to?
Tak Hroší tuk?
Tak ma voláš? Ako dlho?
Osem alebo deväť rokov.
Ty si to vedela?
Musím pomôcť zákazníkovi.
Nech sa vám v podnikaní darí.
Poďme, synček.
Prečo si mi to zatajila?
ROZVOZ NEROBÍME
Nie som taký tučný, jasné?
Že Pidburger!
Čo sa tu deje?
Pidburger
Nová chuť je tu
Pita je minulosť Toto je budúcnosť
Pidburger
Dve chute v jednom
Všetci ruky hore Iznik je tu s vami
Príďte zas.
Daj tam aj kečup a majonézu. Na všetky.
Pardon. Pozor.
Hej!
Kalender, braček!
Nepamätáš si na mňa?
Nie.
Som Sermet.
Vyrastali sme tu spolu. Nerimanin syn.
Nespoznávam ťa.
Moja mama bola učiteľka.
Otec vlastnil autoservis. Hilmi.
Nič mi to nehovorí.
Mal som sestru, Gülnaz.
Bola Panna.
Nejaké panny som poznal.
Panna bolo jej znamenie.
O tom nič neviem. Prepáč, neviem, kto si.
Šéf povedal, aby sme otvorili prevádzku.
Ja som mu ale povedal, že jedine v mojom rodnom meste.
A našťastie neodmietol.
Čo je viac ako domov?
Veľa šťastia.
Ďakujem.
Tam je môj obchod. Volá sa Kalenderova pita.
Myslíš, že to neviem?
Celkom si na mňa zabudol.
Páči sa ti tu?
Je to tu veľmi pekné.
Je to tu ako v raji.
Kalender, ty si na mňa nespomínaš.
Počkaj!
Niečo ti dám.
Daj to tam.
Ďakujem, netreba.
Ber, inak to zahodím.
Pošliapem to a stratíme obaja. Kvôli tebe.
- Nechcem. - Zahodím to.
- Nechcem to. - Urobím to.
- Nie. - Áno.
- Dobre, daj mi to. - Tak vidíš.
Maj sa pekne.
Ďakujem.
To už by snáď stačilo! Polož to!
Nečakala som, že to bude také dobré.
Ochutnaj.
Nechcem to.
Koľko by si ich zjedla?
Jeden, dva za týždeň.
Dva?
Alebo jeden.
Jeden?
Raz do mesiaca.
- Videla si to tam? - Áno, dnes ráno.
Farby ako v cirkuse.
Nemá to nijakú chuť, tak to musia vykompenzovať.
Máš pravdu, otec.
Je tam viac čašníkov ako zákazníkov.
Toto mesto je na také niečo príliš malé.
Do mesiaca skrachujú. Veď uvidíš.
Určite to každému odporučím.
Je to vynikajúce! Každému to odporučím.
O MESIAC NESKÔR
Neskrachovali.
Som prekvapený. Neuveriteľné.
Vitajte, Masude.
Ďakujem.
Vitajte u nás.
Ďakujem. Priniesla som ingrediencie.
Stále nosíte svoje. Čo sa vám na mojich nepáči?
O to nejde. Aj vaše sú výborné.
Mama to chce takto.
Čo vám mám urobiť?
Čo len chcete.
Myslím s tými prísadami. Chcete pitu alebo placky?
Nechám to na vás.
Budeme mať desať až 15 hostí.
Príde aj môj nápadník.
Naozaj? Tak veľa šťastia.
Čo mám povedať?
Komu?
Tomu nápadníkovi.
Mám povedať áno alebo nie?
To je na vás, drahá. Nie na mne.
Drahá?
Tak mu poviem nie.
Prídem okolo siedmej. Nechám vás pracovať.
Zbláznila sa alebo čo? Čo to má byť?
Pozri, zlatko.
Toto robia aj v Pidburgeri?
Myslíš, že jej ide o pitu?
Nebuď hlúpa. O nič iné tu nejde.
Čo som hovoril?
Oni to neprijmú, ale my áno.
Hnevám sa na ľudí.
Nevážili si nás.
Ale… vrátia sa.
Uvidíš, prídu späť.
Preboha, otec, veď sem už nikto nechodí.
Bože!
Otec.
Synu. Chlapče.
Braček.
- Si v poriadku? - Pozri sa na mňa.
- Som v poriadku. - Postav sa a dýchaj.
Čo si to urobil?
To bolí.
Vstaň. Si v poriadku?
- Nič mi nie je. - Panebože.
Panebože.
Pozri na ten neporiadok.
Chlapče.
Čo sa ti stalo s tvárou?
- Čo mám s tvárou? - Bože, zmiluj sa.
Som v poriadku. Nič mi nie je.
Takto vyzeráš normálne?
Áno.
Ako sa voláš?
- Som Öcü. - Aký Öcü?
Volám sa Önder Cüneyt, ale volajú ma Öcü.
Veľmi ma to mrzí.
Ak nedoručím objednávku do 15 minút,
strhnú mi to z výplaty.
V tom zhone som zrýchlil a stratil kontrolu.
Aký je čas?
Ešte mám sedem minút.
Kam ideš?
Musím doručiť objednávku. Sľubujem, že škodu uhradím.
Má pravdu, nemôžeš len tak odísť.
Pane, už aj tak meškám dve minúty.
Ak znova prídem neskoro, vyhodia ma.
Nebudem vám vedieť zaplatiť.
- Dám vám svoj preukaz. - Nie.
Mám päť a pól minúty.
- Zavolajme políciu. - Prosím.
- Otec! - Vyhodia ma.
- Pre dobro vašej dcéry. - Čo ťa po ňom?
Dobre, choď.
- Ďakujem. - Otec!
Ale… počúvaj!
Počúvaj.
Vieš, čo sa stane, ak sa nevrátiš?
Čo sa stane?
Bude to hanba.
Ďakujem. Boh vás žehnaj.
Sľubujem, že zaplatím.
- Dobre. Len si daj… - To nič.
Zvládnem to.
- Opatrne. - Tri a pól minúty.
Tri a pól…
Boh vás žehnaj. Funguje to.
- Čo to robíš? - Funguje to!
Stačí, že sa bojí.
Braček.
Si v poriadku?
Mrzí ma to.
Chcel som doručiť objednávku.
- Vtedy sa to stalo. - Braček môj.
To mi je ľúto.
Meškal som, pochopiteľne. Tri minúty.
- Päť. - Prisahám, že len tri.
Nie je to jedno? Netráp sa tým.
Ďakujem, šéf.
V tom zhone som vrazil do výkladu.
Všetko je zničené. Bude to drahá oprava.
Mohol by som dostať preddavok?
Samozrejme, prečo by si nemohol?
Šéf.
Ste skutočný kráľ.
Naozaj ste. Kedy by som ho mohol dostať?
Čo tak nikdy?
- Prečo? - Lebo máš padáka.
Padáka?
Vaše slová mi dali nádej. Smiali ste sa.
Boli ste taký milý.
To je môj štýl.
Odrobil som takmer mesiac. Dajte mi moju výplatu.
Podľa zmluvy je prvý mesiac skúšobný a zadarmo.
Skúšobný a zadarmo? Čo som softvér?
Nemusíš ľutovať, aspoň si to skúsil.
Nemusíš premýšľať,
ako by sa tvoj život líšil, keby si tú prácu dostal.
Uťahujete si zo mňa?
Dajte mi peniaze.
Nezvyšuj na mňa hlas!
Slušne sa rozprávame, tak ma nevytáčaj. Zmizni!
- Čo? - Nik mi nevezme moje práva.
Chyťte ho.
Stoj, fašírka. Sme spolubývajúci.
Pustite ma!
TAEKWONDO PRVÉ MIESTO
To bolo krásne. Prečo si prestal?
Lebo to je všetko.
Na to, aby som napísal zvyšok, potrebujem tvoj žiarivý pohľad.
Vitaj doma, drahá manželka.
Na naše šťastie.
No, Haldun…
OCKO, SĽÚBIL SI LEN JEDNU DENNE
Hej! Prečo sa obšmietaš okolo obchodu?
Nie, neobšmietam.
Cücü?
Nie Cücü. Som Öcü.
Takže je to opravené?
Viete…
Čo tu robíš?
Vyhodili ma.
Prišiel som vám povedať, že si nájdem inú prácu a zaplatím vám.
O tretej ráno?
Aby ste to vedeli.
Kde bývaš?
V práci nám zabezpečili ubytovanie.
Ale keď som dostal padáka, vyhodili ma.
Nikoho iného tu nemáš?
Nie.
Čo presne sa stalo?
Šéf ma nespravodlivo vyhodil.
A potom sa na mňa vrhli.
Fašírka a šalát.
Fašírka bol môj spolubývajúci. Aká hanba.
Trochu som doňho strčil.
Šalát som chytil za vlasy a odsotil som ho.
Potom vybehla pita.
Udrieť chlieb je ale hriech.
Tak som ju chytil, trikrát pobozkal a chcel som ju odložiť.
Šalát a fašírka ma obkľúčili.
Pozerala sa celá ulica.
Zbili ma.
Šalát udieral silno.
Počkaj ma tam, idem dole.
Prosím?
Idem dole, počkaj ma, dobre?
Poď so mnou.
Tak poď.
- Poď. - Ďakujem.
Budem robiť zadarmo aj tri mesiace, ak bude treba.
A splatím vám svoj dlh.
Postaráme sa o to.
Môžeš tu ostať, kým si niečo nenájdeš.
Nie je to bohviečo, ale aspoň niečo.
Je to skvelé.
Veď je tu aj posteľ.
Človeče.
Si v poriadku?
Sadol som si priamo do stredu.
Prepáčte.
Nech vás Boh žehná.
V dnešnej dobe nikto len tak nepustí cudzinca do obchodu.
To je v poriadku.
Nie, nie je.
Čo ak som úchyl?
Čo ak som zlodej?
Čo ak som vrah? Nemôžete to vedieť.
Roky pracujem s ľuďmi. Viem ich odhadnúť.
Stačí, keď sa im pozriem do tváre.
Ty si len naivný.
To nevadí. Tieto časy sú zlé.
Veru.
Ako viete, kto je kto?
Neviem.
Mohol by som vám podrezať hrdlo.
- Čo urobíte? - Nič.
Je hlboká noc.
- Áno. - Všetci spia.
Spia, áno.
Počuli by vás kričať?
- Nemožné. - Však?
- Áno. - Lebo spia.
Nahnal som vám strach.
- Trochu. - Presne tak.
- Však? - Áno.
Čo ak vám takto schmatnem ruku?
Čo robíte? To bolo len akože.
Šibe ti? Čo si chcel urobiť? Zareagoval som.
Prepáčte.
Urobili ste mi obrovskú láskavosť a ja som sa nechal uniesť.
Netáraj a choď spať.
Sladké sny.
Dobre.
Pekný deň, Cevdet.
- Ďakujem. - Dobré ráno, šéf.
- Ďakujem. - Otec.
Môžeme sa porozprávať?
Hovor, drahá.
Naozaj si ho zamestnal?
Zlatko, prišiel o tretej ráno. Vyzeral tak nevinne.
Čo som mal robiť?
Čo ak je to zlodej?
Alebo psychopat? Alebo čo ak je vrah?
Nerád ruším, ale keby to tak bolo, už by som…
Sklapni! Nepokračuj.
Áno, šéf.
Je to len naivný chlapec, ver mi.
Prišiel za mnou s plačom.
Fašírka a šalát mu dali nakladačku.
Dajme mu šancu. Nemal kam ísť.
Šalát mu nakopal zadok.
Ostane tu, lebo mu šalát nakopal zadok?
Presne tak. Poďme von.
Ocko!
Predsa ho tu nenecháme samého.
Dobre, pôjde s nami. Cevdet sa tu o to postará.
Nalož tie krabice do auta.
Cevdet, postráž to tu.
- Počkať. - Čo je?
Kedy mi zaplatíte za to sklo?
- V marci. - V marci?
Áno.
Ale je október.
No tak, Kalender. Toto mi nerobte.
Mám ti snáď klamať, že zaplatím zajtra?
Ešte máte dlh z minula.
Čakám odniekiaľ peniaze, potom zaplatím.
Odkiaľ?
Áno.
- Áno? - Poď, zlatko.
- Odkiaľ? - Dovolíte?
Tiež neviem odkiaľ. Pekný deň.
Ďakujem.
Nastúp.
Poď sem.
- Čo? - Potlač. Hore.
- Mám potlačiť? - Potlač.
Dosť. Potlač.
Ešte raz. Dobre.
To je ono.
Daj mi lyžičku.
Zámok.
Pás.
Šéf.
Určite je to vaše auto?
Nie. Je Leventovo.
Už ide.
Kalender.
Nezašpiň mi auto.
To my budeme špinaví, keď vystúpime.
Je tu špinavšie ako v kúpeľoch.
Nepreháňajte.
Auto je také čisté, že sa z neho dá jesť.
Levent, prosím.
Dobre, ideme. Pomôž mi.
Dobre. Tak vidíš.
Prevodovka je vzadu, šéf.
Väčšinou tam býva.
Veľmi nám chýbaš.
ŠENGÜL GÖLLÜCELIOVÁ
Vieš to, však?
Ale sme tu bez teba v poriadku. Teda, v rámci možností.
- Úprimnú sústrasť. - Áno.
Mamička.
Vieš, že nerada telefonujem.
Ale aby si vedela,
vždy, keď sa po kúpeli češem,
cítim vo vlasoch tvoje prsty.
Nie.
Nemôžem. Nechám to na otca.
Ocko, hovor ty.
Spomínaš? Kedysi sme si spolu pozerali obrázky vydier.
Keď spali, držali sa za ruky ako my.
Bez teba to už nie je ono.
Šéf.
Nechápte ma zle, ale prečo ste priniesli Šokomav?
Prečo ste neurobili chalvu?
Alebo šišky?
Mohli sme rozdať pitu.
Lebo to mala zosnulá najradšej.
Preto to každý rok rozdávame.
Otec, pamätáš?
Raz sme rozdávali syrové čipsy.
Aj tie mala rada.
Máme sa dobre, mami.
Všetko je v poriadku.
Ale obchodu sa teraz veľmi nedarí.
V centre otvorili nový obchod.
Nedarilo sa nám a zhoršilo sa to.
Prečo jej to hovoríš? Rozrušíš ju.
Neboj sa, drahá, o všetko sa postarám.
Spi sladko.
Ozaj, elektrina išla hore…
To je jedno.
Toto je náš nový kamoš, Öcü.
Nepredstavuj ho mame.
A čo? Nech sa zoznámia.
Zdravím, pani Šengül. Som Öcü.
Som nový zamestnanec.
Šéfa síce poznám len deň, ale ako keby som ho poznal rok.
Žije život naplno.
Iste aj preto, že tu už nie ste.
Poviem vám niečo na odľahčenie.
Raz v cintoríne…
O čom to hovoríš?
Chcem zmeniť atmosféru.
Už sa stalo.
- Poďme. - Dobre.
Zbohom, pani Šengül.
- Šokomav? - Prosím si.
Ahoj. Prídem nabudúce, dobre?
Ale si sexy ako vždy, prisahám.
Moja drahá.
Ahoj.
Pustím tú pieseň?
Radšej nie.
Už teraz neviem prestať plakať.
Keď počujem tú pieseň…
Tvoja mama ju mala najradšej.
Áno, sme smutní. Ale mali by sme si ju pripomínať.
Otec.
Šéf.
Síce tu nejde o mňa, ale nepúšťajte to.
Nemám rád smutné piesne.
Som Ryby. Som veľmi emotívny.
Nepleť sa do toho.
Daj mi tú kazetu.
- Oci. - Môžeš mi dať tú kazetu?
Sponku.
No tak. Ešte zatlač.
Dobre, a je to.
Dobrý deň.
Dobrý deň, pán Uysal.
Pán Uysal je náš prenajímateľ.
Som Öcü.
Ujo Uysal, prečo máte kvety?
Vieš, keď si chlap vezme mladú ženu, musí ju občas prekvapiť.
Poznáte ten nový obchod?
Boli tam od otvorenia.
Bola by ich škoda, tak som jej ich vzal.
Kartu radšej vyberiem, aby sa nenahnevala.
„LPG systémy Pončik, Cenker Pončik, Nuri Pončik…“
Daj to sem.
Poďme do obchodu, vypijeme si.
Takmer som zabudol.
Človek zabúda
na také maličkosti.
Predávam obchod.
Predávate?
Už tri mesiace meškáte s nájmom.
Buď zaplaťte ročný nájom, alebo ten obchod kúpte.
Mám vysoké výdavky.
Moja pani je mladá, musíte to chápať.
Ale teraz…
Moja pani má dosť.
Vraj ako dlho ešte plánujem pracovať.
Že ma isto unavuje denne rátať CPI a PPI.
„Všetko predajme a precestujme svet, ty moje CPI,“ vraví.
Ona vás volá CPI?
Samozrejme. Ja ju mám v mobile uloženú ako PPI.
Pravá láska. Budem plakať.
Kalender, máte tri mesiace.
Nechápte ma zle, máte prednosť.
Zo srdca si želám, aby ste ten obchod kúpili.
Čo ak nemôžem?
Pozrite.
Okadil vás vták, vidíte?
Budete mať šťastie, Kalender.
Ten obchod kúpite. Uvidíte.
Kiežby.
Aj vás okadil.
To je normálne.
Moje PPI muselo ísť hore. Nechcem ju nechať čakať. Dovidenia.
Tomu sa hovorí poriadna nádielka.
- Čo budeme robiť? - Nebojte sa.
Môže vás nový majiteľ len tak vyhodiť?
Môže, ak nám to oznámi mesiac dopredu.
- Tak ho zažalujeme. - Áno.
To sa nestane. Prečo by sme niekoho žalovali?
Ak nezískame obchod, odídeme so cťou.
Nemajte obavy. Ten obchod kúpime.
Môžeme chystať veľké plány. Poďte za mnou.
Poďte.
Kalender, je to hotové. Spolu to bude 14,200 aj so starým dlhom.
Ideme, Öcü.
Poďte za mnou.
Prestaň sa strápňovať. No tak.
Ako som povedal, pohyb otvára myseľ.
A takto to vyzerá?
Prečo sme šli za ním? Vráťme sa.
Cevdet už skončil a určite už odišiel.
Šéf, vyskúšajte si to. Uvidíte, ako vám to pomôže.
Už viem. Internet.
- Ten už vynašli. - Nie, myslím sociálne siete.
Otec, čo robíš?
Možno nám to pomôže.
Idem do obchodu.
Na sociálne siete obchodu zavesíme pútavé videá.
Tak to teraz robia všetci.
Nevidíte to?
Všetky tie mäsiarstva a obchody sa stali obľúbenými.
To nie je môj štýl.
Povedzme, že natočíme video. Kam ho zavesíme?
Váš obchod nemá stránku?
Otec nedovolí ani rozvoz jedla. Nie to ešte stránku.
Čo?
Čo sa vám nepáči na rozvoze jedla?
Opravíme môj skúter. Má len malú chybičku.
- Malú? - Áno.
Toto mesto je malé.
Všetci sa tu poznajú.
Čo mám roznášať pitu do domov?
Ako keby som nemal čo robiť.
Nie.
ROBÍME AJ ROZVOZ
Robia pekné nálepky.
Ak ma strápniš, vyhodím ťa. Jasné?
Od budúceho týždňa budeš rozvážať sám.
Bez obáv. Zvládnem to.
Znova nadviažeme kontakt
so zákazníkmi.
Zistíme, čo ich trápi. Možno robíme niečo zle. Pozri.
Čo je to?
Budeme si robiť reklamu.
Šéf, ako dlho ste nejazdili?
Už je to dlho.
Päť pít a päť nápojov. Tu je adresa.
- Dobre. - Vďaka.
- Daj mi to. Bude tu chladno. - Dobre.
Cítim niečo teplé. Dúfam, že je to pita.
To dúfam aj ja.
- Pripravený, šéf? - Áno.
Tak poďme.
Kalenderova pita k vaším dverám.
Ukážeme vám tú pravú pitu.
Radšej mi to dajte. Hovorte niečo, čo si ľudia zapamätajú.
Pozrite si nádielku pekára Kalendera.
Nádielka pekára Kalendera je väčšia a chutnejšia ako kedykoľvek predtým.
Nádielka pekára Kalendera.
To je hlúpe. Daj mi to.
Takto sa to robí.
Pekár Kalender prichádza Má so sebou svoju pitu
Keď to ľudia vidia, hneď ju celú zhltnú
Dáte si, však? Každý má rád nádielku
Hej, hej, hej
Dáte si, však? Každý má rád nádielku
- Pozor na cestu! - Dokelu!
Zomrieme!
Zobral by som to.
Pre toto nerobíme rozvoz. Je to studené. Nemôžem to takto odovzdať.
Nič tomu nie je. Je to chrumkavé.
Moja pita nemá byť chrumkavá. Má byť krehká.
Aký je v tom rozdiel? Proste im to zoberte.
Čo ak zajtra niekto príde a povie: „Tá pita vôbec nie je krehká…“
Gülšen.
Kalender?
Prepáčte, to bude ďalšia objednávka.
Öcü, doruč tie pity.
Dobre.
Potom sa vráť do obchodu.
Filiz nič nehovor.
Nerozumiem.
Filiz nič nehovor.
Nerozumiem.
Filiz nič nehovor.
Rozumiem.
Prekvapilo ma, že ťa vidím.
Mňa to, že si sa vrátila.
Žiješ predsa v Istanbule.
Vydala si sa.
Si veľmi šťastná.
Ty ma stalkuješ?
To by som žene nikdy neurobil. Taký nie som.
Čo to podľa teba znamená?
- Niečo ako obchytkávanie? - Nebuď smiešny.
Je to ako sledovanie.
Tak by som to nenazval. Skôr som sa to dopočul.
Počul si polovicu príbehu. Som rozvedená. Nefungovalo to.
Čo vám prinesiem?
Dám si kávu s mliekom. Bez laktózy.
A pre vás?
Dám si čaj. Bez fruktózy.
Vôbec si sa nezmenil.
Ďakujem.
To nebol kompliment.
Ako to myslíš?
Nosíš rovnakú košeľu, ako keď som ťa opustila.
Nie, táto je nová.
Pamätám si tie nohavice.
Mal si ich na babkinom pohrebe.
Darovala mi ich. Mám ich nosiť, kým sa nezoderú.
To aj robíš. Môže odpočívať v pokoji.
No dobre.
A topánky patrili tete.
Tvojej tete?
Bola veľká.
S mužom si požičiavali oblečenie.
Vždy si bol takýto.
Niekto, kto žil minulosťou,
kto nedokáže žiť svoj život, a kto nenávidí riskovať.
Preto som ťa opustila.
Myslela som si, že sa zmeníš, ale nezmenil si sa.
To je jedno.
Prosím, neprestávaj, hovor ďalej, Šengül… Gülšen.
Šengül sa volala tvoja žena.
Ja sa volám Gülšen.
Dokonca ani tam si nezariskoval.
Miesto ženy si vymenil len slabiku.
Včera mala výročie úmrtia.
Mrzí ma tvoja strata.
Ďakujem.
Svojej dcére si dal meno Filiz.
Takže stále miluješ Filiz Akin.
Naša spoločná láska.
Obaja sme ju milovali.
Keby sme mali dcéru…
- Pôjdeme? - Áno.
V obchode ma už isto čakajú.
- Tiež sa ponáhľam domov. - Iste.
Drž sa.
No…
- Ako? Takto. - No…
Dobre.
Bez obáv, večer prídem.
Všetci nech prídu.
Najprv sa porozprávam so šéfom, dobre?
Čo chystá?
Öcü? Kedy príde môj otec?
Musel sa zarozprávať.
Poznám otca.
Tento obchod ho hnevá. Chce si vyvetrať hlavu.
Ako zarobíme dosť len rozvozom jedla?
Potrebujeme zázrak.
Nehovor tak. Dostaneme sa z toho…
Vitajte, šéf.
Žiadne „vitajte“.
Uponáhľali sme sa.
Prečo máme robiť rozvoz?
Prečo to hovoríš? Malo nám to pomôcť.
Takže teraz ho obhajuješ?
Všetko si jej povedal, však? No samozrejme.
Čo mi mal povedať?
Nepretvaruj sa. Vieš, že som bol s Gülšen.
Gülšen?
So svojou prvou láskou, Gülšen?
Mama mi o nej povedala.
Hanbi sa, otec.
Len včera mala výročie smrti.
Je to hanba. Naozaj.
Nič si jej nepovedal, však?
Nie.
Aký má zmysel byť takým dobrákom?
Poznáme sa deň. Prečo si taký úprimný?
- Čože? - Mal si ma bonznúť.
Mala by čas to spracovať a hnev by ju prešiel.
Tieto tvoje spôsoby.
V jeden moment som jej to chcel povedať, ale…
Ale no tak, ty nevieš byť kretén.
Nabúraš mi do obchodu a potom tu len tak ticho stojíš?
Prajem pekný deň.
- Nech sa tvojmu obchodu darí. - Ďakujem.
Stále si ma nepamätáš?
Čo tu robíte?
- Ako to hovoríš s hosťom? - Ale, šéf…
Nechcem to počuť.
Dobre.
Aj tebe veľa šťastia, braček.
Kalender, dnes som sa niečo dopočul.
Obchod je vraj na predaj.
Pán Uysal ti dal tri mesiace.
A?
Čo povieš na toto?
Nemusíš čakať tri mesiace. Veď nemáš zákazníkov.
Sám si to dovoliť nemôžeš.
Moja značka sa rozrastá a potrebujem priestory.
Kúpim to tu a ty tu budeš pekárom.
Čo povieš?
Takže to tu kúpite a nás tiež?
O čom to…
Vlastne, ty tiež.
Môžeš tu robiť.
Keď budeme potrebovať lopatu na pitu, dobre poslúžiš.
Počujete to?
Nechaj to na mňa.
Pozri, braček. Neotravuj ma.
Niečo ti poviem, no nebude sa ti to páčiť.
Do toho. Chcem to počuť.
- Ja to poviem. - Hovorte.
- Tak počúvaj! - Počúvam.
- Ja to poviem. - Hovor.
Už to hovorím.
- Von! - Prosím?
Vypadni!
Mám vypadnúť?
Dobre. V poriadku.
Šéf, to bolo tvrdé.
Z tohto sa nespamätá aspoň dva dni.
Nie, päť. Bude sa spamätávať päť dní.
Dnes ani nezaspí.
Trasiem sa.
Museli ste.
Prinútil ma. Kvôli nemu som tak vybehol.
Vidíš? Trasiem sa.
Kam ideš? Už je večer.
Veď je len osem hodín.
Nespávaš už o takom čase?
Spávala som, keď som mala tri.
Tak dobre. Daj si mlieko.
Vieš, že si celej generácii spôsobil reflux, však?
Môžeme sa porozprávať?
Počúvam ťa.
Chápem, že sa na mňa hneváš a máš pravdu. Prepáč.
Ale prisahám, že o nič nejde.
Náhodou sme sa stretli. Je to len moja známa.
Tvoja prvá láska.
Prečo si taká posadnutá detailmi?
Otec. Včera bolo výročie maminej smrti.
Myslíš, že konáš správne?
Zlatko, ja som to neplánoval. Stretli sme sa náhodou po rokoch.
Nič z toho nebude, ale máš pravdu. Prepáč.
Chápem ťa.
A máš pravdu.
Celé roky si zasvätil mne a obchodu.
Obetoval si sa pre nás.
Ale skús ma pochopiť.
Situácia je komplikovanejšia, ako dokážem prijať.
Máš pravdu.
Ale ako som povedal, o nič nejde.
Ale už máme dátum, pondelok.
Aký dátum?
- Dátum svadby. - Otec!
Len sa chcem opýtať, čo si oblečieš?
Kedy?
- No na svadbu. - Nežartuj.
Moja drahá dcéra. Veľmi ťa ľúbim.
Aj ja teba, ocko.
V pondelok sa vydávam ja.
Božechráň.
Čo je? Ja nemôžem žartovať?
Neexistuje!
Otec!
- Nie. - To si prehnal. Stačí.
- Neopováž sa. - Otec!
Prisahám, že ho zabijem. Všetko kazí a vôbec ma nepočúva.
Zabije? Ona je snáď psychopatka.
Šéf.
Skoro som dostal infarkt.
Prepáčte. Ako sa máte?
Doma bolo dusno.
Sadni si.
Dobre.
Ten dnešok ma mrzí. Bol som na teba tvrdý.
Vôbec nie.
Ako to šlo s Filiz?
Už sme sa udobrili. Aj tak o nič nejde.
Čaj?
Núkaš mi zvyšky?
Nie. Nalejem vám?
Nie, len pi.
Smiem sa opýtať, kedy umrela vaša žena?
Včera to bolo desať rokov.
Čo vám chýba najviac?
To ti nepoviem.
Pardon.
Kedysi som mával vlasy až potiaľto.
Pozri sa na mňa teraz. Desať rokov si vypýtalo svoju daň.
Pozrite sa na to takto.
Desať rokov ste riešili problémy s čistou hlavou.
To áno.
Kde sú tvoji rodičia? Čo robia?
Moji rodičia sú mŕtvi.
Boh s nimi.
Amen.
Od tej doby som samotár.
- Mám otázku. - Áno?
Naozaj je ten obchod taký dôležitý?
Veľmi dôležitý.
Tam sme sa so Šengül vzali.
Narodila sa tam Filiz.
Keď žil môj otec, bolo to najobľúbenejšie miesto v meste.
Od rána do večera bolo plno.
Potom môj otec premárnil všetky peniaze v nočných kluboch.
Najprv sme prišli o obchod a potom aj o otca.
Zomrel.
Boh s ním.
Ale vtedy som mal iné sny.
Aké?
To je jedno. Bolo to dávno.
Pripravím cesto na zajtra.
- Pomôžem vám. - Nie, vypi si čaj.
Len cez moju mŕtvolu.
To netreba.
- Prosím. Radšej umriem. - To netreba.
Radšej by som zomrel, ale viete ako?
Zomriem a nik si to nevšimne,
takže moje telo opuchne, začne hniť a pohltia ho červy…
Dobre. Budem ticho.
Pokojne ma zavolajte.
Dobre.
Ak nie, nájdete ma mŕtveho. Dobre, žartujem.
Bože. Radšej to pozbieraj a nebuď dlho hore.
Dobre.
Bože.
Prichádzajúci hovor - MAMA
Zmeškaný hovor
Čo sa deje?
- Öcü? - Už idem.
Prepáč. Zaspal som.
Ešteže otec niekam skoro ráno odišiel.
Chvalabohu.
Öcü, chcem sa ti poďakovať za včerajšok.
Za čo?
Že si presvedčil otca, aby robil rozvoz.
Mám pre teba darček.
Darček?
Môžeš to nosiť na skútri.
- Možno sa ti zíde. - To netreba.
Ďakujem pekne.
Prepáč, nevedela som ju zabaliť.
To nevadí.
Bola to otcova bunda, ale nikdy ju nenosil.
Vlastne ju zdedil po tete.
Tvoja teta musela byť výnimočná.
Ak sa ti páči, zabalím ti ju.
- Môžeš ju nosiť. - Áno, páči sa mi.
Cenovka…
Öcü!
Hľadám…
- Tak čo, sedí? - Tak, ako vyzerám?
Čo?
Máš v tom veľké brucho.
A čo toto?
- Dobre? - Vezmem si to sako.
- Znova to brucho. - Vytŕča.
Zaplatím nabudúce.
- Dobre. - Zaplatím nabudúce.
Prisahám. Áno.
Öcü!
No tak, vstávaj. Poď sem.
Tak.
Dobre.
Bolí ma sánka.
Pohrýzol som si jazyk.
Keď urobíš taký nečakaný pohyb… vyskočím.
Ukazoval som ti cenovku. Spadla.
No, aspoň si už okúsil môj kopanec.
Výborný. Rozplýval sa na jazyku.
Prinesiem ti vodu. Chceš ešte niečo?
Necítim si sánku.
Už bola vysunutá,
ale teraz je aj posunutá.
Máme nejaké lieky?
Hneď ti nejaké kúpim.
Ďakujem. Pekný deň.
Kalender.
Rada ťa vidím. Chcela som prísť do obchodu.
Včera som to prehnala. Prepáč.
Netráp sa. Mala si pravdu.
Pozri, kúpil som si nové oblečenie.
Hodí sa k tetiným topánkam.
Kalender.
Áno?
Myslím, že poviem áno.
Ako myslíte, drahá.
Ako chcete.
- Odchádzam. - Prosím. Do toho.
Kto je to?
Prisahám, že spolu nič nemáme. Je šialená.
Otec.
Zlatko?
Kto je táto pani?
Ona je… turistka.
Tá osoba…Volať… Kino? Nie?
Ahoj. Som Gülšen.
Ahoj.
A ja som Filiz.
Dcéra, ktorú mal so zosnulou manželkou, ktorú nesmierne miloval.
Veľmi ma teší.
- Uvidíme sa. - Dovidenia.
- Otec. - Čo?
O čo tu ide?
O nič. Náhodou sme sa stretli.
Prečo ma pred ňou strápňuješ?
Ja ťa strápňujem?
Sám by si sa mal cítiť trápne.
Hanbíš sa za mňa?
- Naozaj. - Je to on?
Všetci sa dívajú. Porozprávame sa v obchode.
- O čom sa chceš rozprávať. - Prosím.
Vy ste ten muž, čo tancuje s pitou?
Tancujem? O čom to hovoríš?
No tak, ste to vy. Neklamte ma.
Čo si to dovoľuješ?
Pozrite sa sám.
Otec.
Gülšen!
Áno?
Som Sermet. Pamätáš si ma?
Vyrastali sme tu spolu.
- Prepáč, nespomínam si. - Ševval bol môj bratranec.
Chodili ste spolu do školy.
Ševvala si pamätám, áno.
Zvykol okolo nás chodiť jeden chlapík.
Mal veľké fúzy a veľa sa smial.
Pamätám si ho.
V ten deň som bol s tebou.
Nič. Prepáč.
Som tu manažérom. Niekedy sa zastav.
- Pekný deň. - Nezabudni. Budem čakať.
- Kde? - Práve som ti to povedal.
Som tu manažérom. Voľakedy sa zastav.
Nech sa ti darí.
Kto ti to dovolil?
Zdieľal som to na svojom účte.
Nečakal som také ohlasy.
A čo je na tom?
Nie je na tom nič zlé. Máš to v sebe.
Nič v sebe nemám.
Potajomky ma natočíš a bez dovolenia to zavesíš na internet.
Chcel som oživiť sociálne siete.
Toto sú naše sociálne siete.
Pozri, Šľachovitý Hayri, Posýpka Nazim.
Polovičná Aysel, Kuskus Sükrü, Diétna Ayla.
A máme aj celebrity.
- Kto je to? - Zombie Mehmet.
Hral v Rukoväti mojej pištole.
Zomrel sedemkrát v štyroch epizódach. Stačilo. Maj sa, Öcü.
Vyhadzujete ma?
Áno. Máš padáka.
Dobre, šéf.
Vy ste ten pekár Kalender?
Áno.
Ráno som videla vaše video. Bolo úžasné. Museli sme prísť.
Poďte ďalej.
- Vitajte. - Ďakujem.
Vidíte? Zabralo to.
Dobrý deň. Vitajte.
Vitajte. Poďte ďalej.
Cevdet, vitaj.
Ďakujem za to, čo robíte. Bolo to výborné, prisahám.
- Oci, povedz mu to. - Vydrž, synček.
- O čo ide? - Chce vidieť, ako zatancujete.
V žiadnom prípade. Dobrú chuť.
Ak nezatancuje, pôjdeme do Pidburgeru.
- Hroší tuk. - Tayfun!
Hanbite sa. To nemôžete ani trochu zatancovať?
Zatancovať? Cevdet, zaplať.
Čakám odniekiaľ nejaké peniaze. Nabudúce.
Cevdet!
Öcü!
Otec, volajú z televízie.
Čože? To musí byť žart. Daj mi to.
Áno.
To je ranná šou.
- Áno. - Chcú recept na pitu.
Dajte na to, šéf.
To neviem. Snáď áno.
Snáď to vyjde. Áno. Ďakujem.
- Ideme, však? - Ja nikam nejdem.
Nikam ma nedostanete. Nepôjdem do televízie!
Čo tu robím?
- Šéf, upokojte sa. - Čo?
- Dobre. - Dobre?
Ingrediencie sú pripravené.
Ak niečo nepoznáte, preskočte to.
Vrátite sa k tomu.
- Dobre. - Dobre? Len pokoj.
- Som pokojný. - Upokojte sa.
- Som pokojný. - Upokojte…
- Öcü, chlapče. - Pokoj…
Pozri sa na mňa. Si v poriadku?
- Som v poriadku. - Vstávaj.
- Omdlel som. - Nie.
- Omdlel som. - Nič ti nie je.
Pozri, nie… Áno…
- Dobre. - Šéf, vstaňte.
- Ja… - Šéf, zobuďte sa.
O chvíľu vás zavolajú. Preboha.
- Som v poriadku. A vy? - Fajn.
- V poriadku? - Pán Kalender, ste na rade.
Už vás volajú.
Pripravte sa.
Upokojte sa. Len pokoj. Vôbec nie sme nervózni.
A teraz vo svojom štúdiu
vítam hosťa, ktorého pozná celé mesto.
- Pekár Kalender, vitajte. - Ďakujem.
Áno, posledné dni sa o mne veľa hovorí.
Mám veľkú radosť. Naozaj.
Ukážte nám svoj skvelý recept.
- Áno. - Do toho.
Takže…
- Najprv vezmeme cesto… - Pani Čagla!
Nechceme recept. Chceme vidieť tanec.
- Áno, vraj máte nejaký svoj tanec. - Chceme vidieť tanec s cestom.
Tanec!
Od Istanbulu ste ticho.
A čo mám hovoriť? O čom ti mám rozprávať?
Zosmiešnili sme sa
pred celou krajinou.
Chceli sme pomôcť obchodu.
Pozri, kam nás to dostalo.
- Byť v televízii je dobrá vec. - Sklapni!
Ako sa mám teraz pozrieť na tých ľudí?
Tak ako?
Šokomav?
Süleymanov syn je vojak. To je jeho sprievod.
Šéf, pozrite na tie plagáty! Vidíte?
Je tu aj Filiz!
Pýtali ste sa, čo ľudia.
Pozrite. Sú tu.
NAVŽDY KALENDER
- NAŠA PÝCHA - SLÁVA PEKÁROVI
PÝCHA IZNIKU
Otec!
Zlatko, prečo si ma nevarovala?
- Dodržal sľub. - Kto?
Starosta.
Pane, tadiaľto, prosím. Pán starosta, tadiaľto.
- Vitajte. - Vďaka.
Čo by ste chceli povedať?
Sme veľmi radi, že celebrita,
ako pekár Kalender, je z nášho mesta.
Bude to mať pozitívny vplyv na turizmus.
Zatlieskajme mu.
Bravo.
Pán Kalender, čo na to hovoríte?
Neviem, čo povedať.
Ale radi vás uvidíme v obchode, pán starosta.
Pôjdete tam?
Sľubujem, že nie len ja, ale všetci členovia zastupiteľstva.
Všetkých vás čakáme v Kalenderovej pite.
Ktokoľvek vám ukáže cestu.
Ten, kto nie, nás buď nemá rád, alebo je nečestný človek. Potlesk.
Pane, akú pitu máte rád?
Chcete od pána Kalendera niečo špeciálne?
Áno, mám špeciálnu požiadavku.
Čokoľvek povie.
Čo by sme chceli? Predsa pekárov tanec. Tancujte! Kapela, hraj!
Sú tu.
- Sú tu turisti! - Dobre, daj im čaj.
Hádaj, kde som. Vidíš, čo je za mnou?
Bravo.
To je ono!
Dávaj pozor.
- Dobrý deň. Pozdravíte sa? - Zdravím.
- Ďakujem. - Ďakujeme.
- Čo je? - Povedala som nie.
Dobrý Bože.
- Daj mu pusu. - Pusu!
- Hovorí… - Čo?
Pusu.
- Ja jemu? - Pusu.
- Už som dal. - Áno.
Ďakujem.
Boj!
To je ono!
Potrebujem to do pece. Nie je to hračka.
Vezmi to, zlatko.
ŠAMPIÓN
Už sa to nesie.
Daj to sem!
Hop! To nie je pre vás.
Braček Cevdet.
Natoč to.
Öcü.
Žartujem. Dobrú chuť!
Je to horúce!
Páni, šéf. Čokoládová pita? Čo keby sme to dali na jedálny lístok?
Žiadna čokoláda.
Len syr a mleté mäso.
Toto by otec nepredával.
- Iste. - No tak. Jeden, dva, tri.
Áno. Posledný mesiac bol úžasný.
Všetkým trom nám ďakujem. Ale najmä Öcüovi.
Najprv som sa hneval, ale bez neho by sme tu teraz neboli.
Dlhujeme ti veľa.
Vôbec nie.
No, možno tak trošku áno.
Ste pripravení na prekvapenie?
Kalender?
Prišla si práve včas. Vitaj.
- Ste pripravení? - Áno.
- Čo je to? - Kľúč k obchodu.
NÁHRADNÝ KĽÚČ
Kúpili sme obchod?
Nie, zlatko.
Tento kľúč som nedal nikomu okrem svojej dcéry.
Ale ty si ho zaslúžiš. Si na takú zodpovednosť pripravený?
Nebudem plakať.
Trikrát áno.
Šéf, ale v trezore už je kľúč.
To je kľúč z obchodu. Tento je tvoj.
Ďakujem pekne.
Poďme von. Prejdeme sa.
- Čokoládovú pitu? - Nie.
Syr a mleté mäso.
- Dobrú chuť. - Dovidenia.
Dovidenia.
- Si plný prekvapení. - Páčilo sa ti to?
Nie. Nedokážem to prijať.
Keď ich vidím, cítim sa ako tínedžerka.
- Nepreháňaj. - Prepáč.
Haló? Pozri, dnes sa ho to opýtam.
Je mi jedno, čo sa mi stane. Stretneme sa na námestí.
Öcü, musím odísť. Stretneme sa neskôr, dobre?
Ahoj.
Čo sa deje?
Som rád, že si mi povedala, čo si mala na srdci.
Myslím, že bez teba by som neriešil tieto veci so sociálnymi sieťami.
Kalender, ak budeš lipnúť na minulosti,
utečie ti tvoja budúcnosť.
Páni. To znelo dobre. Kto to povedal?
Pôrodná baba.
Preklad, prosím.
Nie, naozaj, pôrodná asistentka.
Pamätáš na Saniye? Bola pri našom narodení.
- Áno. - Žila na prízemí.
Zvykla to hovoriť.
Čo to má byť?
Vieš, sme na ulici…
Tak vidíš, vôbec neriskuješ.
Hovoríš, že si sa zmenil a že si všetkému otvorený.
- Veď som. - Tak?
Mám ťa rád. Ale mám pocit, že to voči Šengül nie je fér.
Naozaj?
- Tak poď so mnou. - Idem.
Poď rýchlejšie.
BRÁNA LEFKE
O čo tu ide?
Milé publikum, vitajte na predstavení.
Tento týždeň tu máme Červenú čiapočku.
Červená čiapočka odišla z domu, aby zobrala starej mame niečo pod zub.
Červená čiapočka, čo máš v tom košíku?
Starej mame beriem sushi,
zeleninu, wasabi a…
Zrazu sa objaví veľký, zlý vlk.
Kamže, kam, Červená čiapočka?
Čo robíme v noci na cintoríne? Bojím sa.
- Bojíš sa ženinho hrobu? - Nehovor tak.
Hovorím o tvojej žene.
Dobre, ale čo tu robíme?
Ani Šengül nechodila skoro spať. Prečo sme tu?
- Ahoj, Šengül. - Nepoznám ju.
- Čo to hovoríš? - Spanikáril som.
Vlastne si o mne počula.
Tiež ťa poznám. My dve máme niečo spoločné.
A to je Kalender.
Chcem ťa požiadať o Kalendera podľa Božieho príkazu a slova proroka.
- Nesúhlasí. Poďme. - Prosím.
ŠENGÜL
Som si istá, že chceš, aby bol tvoj manžel šťastný, aj keď tu už nie si.
A presne preto máš z nás dvoch radosť.
- Zošle na nás trest. - Môžeš sa upokojiť?
Dobre.
V našom veku je ťažké opäť milovať a niekomu dôverovať.
Nechceme túto príležitosť premrhať.
Je tak, Kalender?
- Ona, nie ja. - Kalender!
Dobre.
Gülšen má pravdu.
Šengül, stále ťa milujem.
Ale nechcem stratiť človeka, ktorého môžem milovať tak ako teba.
Život je krátky. Neviem, ako ti to povedať.
V tvojej prítomnosti ju chcem držať a nikdy ju nepustiť.
Tiež ho nikdy nepustím.
Je jedno, čo sa stane. Naše srdcia vždy ostanú spolu.
Vždy som stál pri tebe
a do konca života tu budem pre teba.
- Panebože! - Kalender, kam to ideš?
Šengül, prečo to robíš? Čo?
- Kalender. - Cvrkol som si.
Ďakujem ti, horár. Si výborný lovec. Výborný.
A tak k nej horár pomaly pristúpi.
Podíde ešte bližšie a nakoniec jej na pery vtisne bozk.
Öcü?
- Si v poriadku? - Zabehlo mi!
Öcü.
- Čo sa deje? - Pozor!
- Pomôžem mu. - Čo?
Čo sa deje? Nie!
- Ešte raz. Poriadne. - Nie.
- Naposledy. - Nie! Som v poriadku.
- Vyšlo niečo von? - Áno, vyšlo.
Zabehlo mi.
Tak ja teda idem.
Budeš v poriadku?
Áno, všetko je fajn.
Aj ty, braček?
Je mi skvele. Ďakujem.
Máš šťastie, že ovládam prvú pomoc.
Áno, prvá pomoc.
Môj Heimlichov manéver je veľmi slávny.
To som cítil.
- Tak ja pôjdem. Uvidíme sa. - Ahoj.
- Tak poď, odveziem ťa. - Prejdem sa.
Idem s tebou.
Mal som na mále.
Teraz ťa asi naozaj zadrhnem.
Si dospelý. Nehanbíš sa za toto divadlo?
To nebolo divadlo.
Idiot.
Prečo tajíš, že si herečka?
Môj otec to nemá rád.
Párkrát som mu to spomenula, ale bol proti.
Je to len môj koníček.
Koníček? Bola si fakt dobrá. Rozosmiala si veľa ľudí.
Nie. To si bol skôr ty.
- Öcü? - Áno?
Ty žiarliš?
Kto? Ja? Žiarliť na teba?
Tak prečo si ma sledoval?
Odišla si z obchodu s tým,
že je ti jedno, ako to dopadne, tak som si myslel, že máš problém.
To nie. Mesto organizuje amatérsku hereckú súťaž.
A víťazom dobre zaplatia.
Chceli sme si len niečo nacvičiť.
Režisér povedal, že sa hrami nemám zaoberať.
Tak som sa naňho nahnevala.
Mal som o teba strach.
Mačku zabije zvedavosť alebo…
Heimlichov manéver.
Prepáčte.
Áno? Öcü.
To je tá herečka z divadla?
To je moja dcéra. Pracuje tu.
Nie, videla som ju hrať.
Ukážem vám. Ten chlapec sa tam takmer zadusil.
- Öcü? - Pozrite,
je jednou z herečiek a stojí vzadu.
Už sa to nesie.
Kto si prosí pitu?
Letí lietadlo. Otvorte ústa.
Čo robíš, človeče?
Nechcete, aby som vás kŕmil?
Takto sa prezentujete? To vážne?
Aj deti si môžu urobiť svoju pitu. Trochu sa zamastia, ale je výborná.
Potom ju zlomíme nad hlavou.
Proti urieknutiu.
Nebuďte smiešni. Čo to má byť? To nemôžete urobiť.
Prišli sme sa najesť, alebo pobiť?
- Mám pravdu? - Tá pita je priemerná.
A ešte vám ju strkajú lopatou do úst.
- Prečo ma točíte? - Prečo točíš ty?
O čo tu ide?
Teraz všetci položte telefóny.
Upokojte sa a nenatáčajte…
Prepáčte, v pite mám vlas.
- Máme to tu. - A ten syr smrdí.
Všimli ste si to?
Áno, chcú nás oklamať týmto nonsensom.
Prečo kazíte náladu? Ak to nechcete, nejedzte to.
To je neúctivé.
Prišli ste urobiť scénu?
Prosím, odíďte.
Moja ruka!
Videli ste, ako ho schmatol za ruku? Odchádzame.
To je nedorozumenie.
- Ideme. - Nič sa nestalo.
Kalender by to nikdy neurobil.
- Choď. - Počúvajte ma.
Prosím, nechoďte.
Vysvetlím to.
- Nechoďte. - Za toto zaplatíte.
Choďte.
Nechápem, čo sa stalo.
Prečo ma točíte?
- Prečo točíš ty? - Vráť to.
- O čo tu ide? - Áno.
Prečo ma točíte?
Nezistia, že sme to boli my?
Ale, šéf, ako by mohli?
Vysvetlili sme chlapcom, čo majú robiť. Čistá robota.
Odviedli skvelú prácu.
Dobre, zaveste to na internet a povedzte to chlapcom.
Nech to poriadne nafúknu.
Rozumiem.
- Šéf? - Čo je?
Tí chlapci to zahrali výborne.
Veľmi dobre.
Ako oscaroví herci, však?
Áno.
Nemali by dostať prídavok?
Dobre, zariadim to.
Pošlem to tebe a ty to pošli im.
- TR64, 96 26, 72 18, 10… - Čo to je?
To je IBAN? Naučil si sa ho naspamäť?
Ešte 04, 15.
Koniec.
Vy dvaja ste divní.
To, čo sa dnes stalo, nie je normálne. To nemôže byť náhoda.
Napadlo mi jedno meno.
Nechcem ho obviniť.
Čo je nové?
Poriadne na nás nakladajú.
To sú veľmi čudné komentáre.
Ukáž.
„Chcete otráviť ľudí? Hanbite sa!“
„Ohoľte si hlavu.“
„Hroší tuk pekárom?“
„Každý, kto vidí môj príbeh, beží na toaletu.“ Čo?
Čo budeš robiť?
Neviem. Veci sa zlepšili, keď sme sa rozrástli.
Čím sme boli slávnejší, tým lepšie. Tu je výsledok.
Vďaka, Öcü, toto sme chceli.
Je to snáď moja vina?
Keď bolo dobre, dali ste mi kľúč.
Povedal som ti, aby si bol opatrný.
To máš za to, že nedodržiavaš pravidlá.
Mám ich dodržiavať a o všetko prísť?
Pozrite, aká sa z nás stala rodina.
Rodina? Čo ty vieš o rodine?
So svojou mamou sa ani nestretávaš.
Öcü?
- Ako to viete? - Pustili sme ťa k nám.
Preveril som si ťa.
Je to pravda?
Po smrti môjho otca sa mama opäť vydala.
No pekne!
Čo?
Na niečo som si spomenul. Pokračuj.
S nevlastným otcom som nemal dobrý vzťah.
Vedel som, že ani nebudem.
Odišiel som z domu, aby som viac nebol na príťaž.
Povedzme, že ti veríme.
Nie si to ty, kto ma strápnil?
Prišiel som o prácu a aj reputáciu.
Prečo nám to robíš? Si špión?
Si od Pidburgera? Vedel som to hneď, ako som ťa zbadal.
O čom to hovoríš?
Naozaj si to myslíte?
To vám teda ďakujem.
Prečo mu krivdíš, otec? Hovoríš to a ani ho nepoznáš.
Neviem klamať tak dobre ako ty.
Kedy si mi to chcela povedať?
Robím pre teba všetko.
Títo dvaja to robia za mojím chrbtom.
Viete, čo bolo za mojím?
Ticho! Zavri ústa!
Potajomky sa chceš stať herečkou? Je to hanba.
Hovorí miestna celebrita.
Urobil som pre teba všetko. Všetko.
Vypadnite odtiaľto. Obaja!
Len ma rozčuľujete!
Dovidenia, šéf.
Porozprávame sa?
Chcem byť sama. Nie ste moja mama.
Tu máš.
Vieš, že tvoj otec mamu veľmi miloval?
Ako to viete?
Asi päť rokov po našom rozchode som sa sem vrátila.
Trápil ma náš rozchod.
Ani tvoj otec to nevie.
Keď som sa vrátila a z diaľky som videla,
ako sa držia za ruky,
uvedomila som si, akí sú šťastní.
Potichu som odišla.
Prečo sme teraz takíto?
Tvoj otec je pod veľkým tlakom.
Na niekoho, kto sa celý život bál zmeny, je to priveľa.
Neuniesol to.
Ale ty si preňho to najdôležitejšie.
Ja viem. Veď aj on pre mňa.
Ale on nedokáže…
prijať to, že chcem byť herečka.
To by som nepovedala.
Ako to myslíte?
Pozri.
- To je otec? - Tvoj otec a ja.
Čo? Otec bol herec?
Hrávali sme ešte v škole.
Tvoj starý otec zúril, lebo nemal čas na obchod.
Jedného dňa, keď vystupoval, za ním prišiel na javisko
a pred všetkými ho zbil.
Naozaj?
Áno, bolo to preňho neznesiteľné, tak sa všetkého vzdal.
Daj mu čas.
Uvedomí si svoju chybu.
Je to ten najlepší človek na svete.
Toto je príšerný deň.
Neber to tak.
Ber to ako príležitosť dospieť.
Ďakujem.
Pozeraj sa na to tak.
Tú vreckovku si radšej nechaj, keby…
Tak nič.
Vedel som, že ťa tu nájdem.
Prepáč, deje sa toho veľa.
Chcel som si vybiť zlosť na tebe.
Povedz niečo.
Šéf.
Svojho otca som miloval.
Bol to výnimočný muž.
Bol mojím kompasom.
Keď zomrel, stratil som smer.
Odvtedy som bezcieľne blúdil.
Kým som nestretol vás.
Našiel si nový smer?
Keď som vás spoznal, uvedomil som si, že správny smer neexistuje.
Ale keď ste s ľuďmi, ktorým na vás záleží,
je jedno, odkiaľ fúka vietor, vždy nájdete cestu.
Preto som tu.
Nepoznáme sa až tak dlho.
S niektorými ľuďmi sa nikam neposunieš ani po desiatich rokoch,
a s niektorými sa po chvíli posunieš o desať rokov.
To isté sa stalo aj s nami.
Chápeš?
V matematike veľmi nevynikám. Nepáli mi to.
Mám ťa rád, chlapče.
No vidíte, tomuto rozumiem.
Tiež vás mám rád, šéf.
Môžeš mi odpustiť?
Učenci svojim majstrom neodpúšťajú.
Tolerujú ich.
To znie pekne, ale keď sa nad tým zamyslíš,
zaváňa to lichôtkou.
Aj mne to tak znie.
Cvičiť tu asi nie je vždy najlepší nápad, čo?
Áno, presne.
- Napríklad toto nie je dobrý nápad. - Áno.
Takto je to lepšie.
- To áno. - Je sentimentálny.
Mrzí ma to.
Ocko.
Čo robíte spolu?
Prechádzame sa.
- Öcü. - Čo?
Vieš, čo mi povedala Gülšen?
Nie, čo?
Ona a otec boli kedysi herci.
- To snáď nie. - Áno.
- Povedala si jej to? - Musela som.
Tak naskočte.
Ty snáď žartuješ.
- Šéf. - Tak ideme s vami.
Dobre.
V poriadku?
Moje drahé.
Čo je? Prečo si tu? Stalo sa niečo?
Upokojte sa, nič sa nestalo. Dostal som nápad.
Musel som vám to hneď prísť povedať.
Aký nápad? A nekrič! Zobudíš Filiz.
Skoro som dostal infarkt!
Máte pravdu, mrzí ma to. Nechal som sa uniesť.
Tak sa porozprávame ráno. Dobrú noc.
Už si ma zobudil, hovor.
Povieme si to ráno s jasnou mysľou.
Ja si to dovtedy poriadne premyslím. Bude to perfektné. Dobrú noc.
- Veď nespím. - Porozprávame sa ráno.
- Ale ja som hore. - Choďte spať. Dobrú.
Choďte dnu, prechladnete.
Kedy ráno?
Ráno.
- Öcü. - Čo sa deje, šéf?
- Stalo sa niečo? - Nie, neboj sa.
Som zvedavý, čo si vymyslel. Nevedel som spať, tak som tu.
Dohodli sme sa na ráno.
Porozprávame sa ráno s jasnou mysľou.
- Hej. - Mal som pekný sen. Choďte spať.
Öcü?
- Öcü. - Ráno.
Blázon jeden, pokazil mi spánok. Nech mu Boh odpustí.
Takže to máme pokašľať ešte viac?
Chápem, že veci nešli podľa plánu.
Ale môžeme vyhrať mestskú divadelnú súťaž a zvrátiť to.
S tými peniazmi dokážeme zachrániť obchod. Je tak?
- Presne. - Zlatko.
Znie to pekne, ale sme snáď nejakí herci? Je to také jednoduché?
Vy ste to už predsa robili.
A Filiz je herečka.
Ja to tiež rád skúsim.
Nie je to zlý nápad.
Ty si mala byť tá múdra. Asi som sa mýlil. Skvelé.
Možno je to naša posledná šanca, ako zachrániť obchod.
Dochádza nám čas.
Aspoň to skúsme. Čo najhoršie sa môže stať?
Nie, nechcem, aby sme sa strápnili ešte viac.
Odchádzam. Vrátim sa o dve hodiny aj s peniazmi na obchod.
Kde zoženiem toľko peňazí?
Čo sa deje?
POLÍCIA
Čo sa deje?
Včera sa tu otrávili nejakí ľudia.
Na mesiac to tu zatvoríme.
- To nemôžete. - Je to starostov rozkaz.
Zosmiešnili ste naše krásne mesto.
Nekomplikujte to. Dobre?
Zbaľte si veci a nechajte nás pracovať.
Otec, čo budeme robiť? Öcü?
Zbaľte, čo sa dá.
Vrátime sa aj s peniazmi.
Poďte so mnou. Verte mi.
Pekár Kalender je môj šéf a ako môj brat.
Ďakujem.
Nuž, synu, bol si preč celé roky.
Nechápem, ako sa môže syn natoľko pohádať s matkou.
Mama, nenúť ma hovoriť pred Ergunom.
Ergun?
Ako to hovoríš, synček? Neurážaj ma.
Som pán Ergun.
Mrzí ma to, pán Ergun.
Pán Ergun, pani Šermin.
Som Kalender z mesta Iznik. Vlastním malú pekáreň.
Pracujeme spolu už nejakú chvíľu.
A musím povedať, že ste vychovali úžasného syna.
- Ďakujem, šéf. - Je to pravda.
- Mám dcéru v jeho veku. - Som o tri roky starší.
Naozaj?
Srdečne vás pozdravuje.
Žiadna rodina by sa na seba nemala hnevať.
Preto som prišiel. Aby som vám pomohol udobriť sa.
Nemôžeš sa hnevať na vlastnú mamu. No tak, pobozkaj jej ruku.
- Mama. - Poď sem.
Bol si preč tak dlho.
Prečo si prišiel? Povedz. Pred mamou nemaj žiadne tajomstvá.
Je tak?
Chcem ti niečo povedať, ale…
neviem, či by som mal.
Nevyťahuj to.
Len chvíľu, šéf.
Mama.
Viem, že som sa roky neukázal.
Bude to znieť čudne.
Ale máme veľmi málo času.
Náš obchod má problémy. Potrebujeme peniaze.
Začínala si sa tešiť a vidíš, prišiel len kvôli peniazom.
Hanbi sa. Prišiel si sem bezdôvodne.
Myslela som si, že to myslíš dobre.
No ukázalo sa, že chceš len peniaze.
Prečo bezdôvodne?
Včera si mi volala, ale nezodvihol som.
Nie, nevolala som ti.
Omylom som vytočila tvoje číslo.
Keby som chcela, zavolala by som znova.
Iste.
Chcel mi len pomôcť.
Nehnevajte sa. Nemyslí to zle.
Kto myslíte, že ste? Ako sa opovažujete zasahovať?
Starec.
Ste nula, ktorá chcela využiť jeho rodinu.
Hanbite sa. Obaja.
Pracuješ ako poslíček.
Mohol si pracovať pre nás. Vlastníme túto budovu.
Pracuj pre nás ako ochrankár. Na tri smeny.
Miesto toho tu žobroníš o peniaze.
- Ty si… - Dobre. Poďme.
Otvor dvere.
Šéf.
Vy hlupák! Ten chlapec je ten najlepší človek na svete.
Potrebuje len trochu lásky.
Nevadí mu ani bývať vo všivavom sklade!
Vy to ale nevidíte, lebo to nechcete vidieť.
Vy, pán Ergun, milionár s kopou peňazí.
Vy že ste dôležitý? Áno, ste, ale o to tu nejde.
My sme ale viac, lebo sa máme radi.
A nikoho nepotrebujeme.
Hanbite sa!
- Poďme. - A kam?
Vystupovať.
MESTSKÉ DIVADLO
- Pripravení? - Ja som.
Som z teba nervózny.
- Nebuď stále nervózny. - Áno.
- Prečo na mňa kričíš? - Prečo ju hrešíš?
- Upokojte sa. - Nehuč.
Myslím, že môžeme. Poďme.
Öcü.
- Zvládneš to? - Otec, povedal si, že potrebujeme herca.
Toto je Esat z nášho tímu.
Esat, predstavím vás. Toto je môj otec.
Áno, som jej otec. Kalender.
To je Gülšen a Öcü. Toho už poznáš.
Aha, Heimlich. Si v poriadku?
Nie, stále sa dusím.
Vitaj.
Šéf.
Aj ja som v škole vystupoval.
Naozaj?
- Áno. - Čo si robil?
Ľudové tance.
Ukážem vám. Sledujte.
Burské malé kamene…
- Čo je? - To nie.
- Dusí sa! - Prineste vodu.
Nie!
Som v pohode.
Byť, či… nebyť?
Krutý zemepán, ktorý mi ukradol sliepky, vyjdi von.
Vezmem svoju dcéru do mesta. Nech porodí.
- Ešte viac. - Vypadni.
Čo sa deje?
Myšlienka… Myšlienka je istá. Bič krutého osudu… Nie, inak.
- Moje sliepky! - Ste príliš hlučné.
- Kto je hlučný? - Niečo vám poviem.
Šéf, prosím. Nehrajme túto hru.
Zrušme to, prosím. Inak umriem.
Dobre, zrušené.
Nerobme to.
A čo budeme robiť?
Už viem. Urobíme toto.
Absolútne nie.
Ja som povedala, že áno.
Ja som za.
Máte tri dni, Kalender. Nemôžem za to.
Vyhráme súťaž a zaplatíme.
Nemajte obavy.
Dobre, uvidíme.
So ženou sme na ceste okolo sveta.
Sme v Afyone kvôli prírodným prameňom.
Začínate v Afyone?
No tak, je to len divadlo.
Sú krásne.
- Pozrite na tie kostýmy. - Mám radosť.
Pozrime, kto je tu.
Zahráte scénku, však?
Vyhráte prvú cenu.
A potom ten obchod…
Viete, že vám to nijako nepomôže, však?
Strápnite sa viac ako po tom incidente.
Aký máš problém?
Veď vy…
- Stále si na mňa nespomínate? - Nie.
- Vieš, čo je môj problém? - Čo?
- Ty si môj problém. - Ja?
Áno. Keď som bol mladý, túžil som po tebe.
Ale ty si bola slepo zamilovaná do neho.
Keď ste sa rozišli, myslel som si, že mám šancu. Ale čo si urobila?
Odsťahovala si sa.
Nedokázal som sa oženiť s nikým iným
a ani nikoho milovať.
Myslel som len na teba.
Každý večer.
Už viem, kto si.
Áno?
- Nie si ty… - Kto?
Úlisná lasica?
To je nejaký raper?
Už si spomínam.
Najprv si nespomeniete, kto som,
ale tú príšernú prezývku viete hneď.
Nenávidím ťa.
- Poď sem. - Kam?
- Čo to má byť? - Pokoj.
- Čo si myslíš, že robíš? - Tebe nič nerobím.
- Ty Lasiciak. - Kto?
Upokoj sa, Öcü.
Nepovedal som, aby si s tým prestala?
Čo je to za radu?
- Si v poriadku? - Áno.
- Dobre. - Lasiciak, si v pohode?
Počkajte. Držte tú rastlinu.
Trčia z nej konáre.
Šéf, dýchate veľmi rýchlo.
- Vydýchate všetok kyslík. - A čo?
- Všetci pripravení? - Áno.
Ten koniec si veľmi nepamätám.
Pomôžem ti s tým, len ma sleduj.
- Ďakujem. - Iste.
Kalenderova pita.
- To sme my. Ideme. - Ideme.
Pani moja. Vypočuj ma.
Ak sa ti to nebude páčiť, prisahám, že za teba obetujem svoj život.
Naozaj? Nech je teda tak.
Šéf.
Šéf!
Keď som prvýkrát uvidel tvoje oči,
topil som sa v nich ako v mori.
Keď som prvýkrát uvidel tvoje oči,
topil som sa v nich ako v mori.
Ale moje oči nie sú modré.
Nie sú? Ona nemá modré oči.
Šéf, nemá modré oči.
Akúkoľvek farbu majú tvoje oči, musí to byť farba mora.
Hory by mali mať farbu tvojich pier
a obloha farbu tvojej pleti.
Hory by mali mať farbu tvojich pier
a obloha farbu tvojej pleti.
Pani moja.
Keby som to vedel, pozbieral by som odvahu a povedal to už dávno.
Pani moja.
Keby som to vedel, pozbieral by som odvahu
a povedal ti to už dávno.
Hovoríš tak pekne. Pokračuj.
Naozaj?
Neviem, ako to vyjadriť slovami,
ale neviem na teba prestať myslieť.
To nie je tvoj text.
Šéf, prosím.
Nezáleží na tom, či ma miluješ.
Ale musím ti niečo povedať.
Dôležité je, aby si bola šťastná.
Dovoľ mi prísť za tebou.
Pozrieť ti do očí a povedať, čo mám na srdci.
Öcü, čo to robíš?
Öcü, čo robíš? Nelez hore!
- Nerob to. - Öcü, nerob.
Musím. Milujem ťa.
- Spadnú. - Öcü!
- Filiz. - To nič.
- Je ti niečo? - Nie.
Öcü? Si v poriadku?
- Som v poriadku, šéf. - Aj ja.
Öcü, poď sem.
Nie.
Drahí priatelia!
Čo sa to deje?
Čo robíte? Čomu tlieskate?
Predviedli snáď niečo ohromujúce? Čomu tlieskate?
Počúvajte! Ten chlap nás všetkých zosmiešnil na internete.
Zničil reputáciu tohto mesta.
A aj napriek tomu sa zúčastnil mestskej súťaže.
Čo ak vyhrá?
Nebude vám vadiť, keď im dáte mestské peniaze?
To je neprijateľné!
- Je to v poriadku? - Áno, šéf!
- Nevadí vám to? - Do toho, šéf! Bravo!
Len to povedzte!
Chcel som len zachrániť obchod!
Ale no tak.
Myslel som, že tak zachránim všetko.
Celý život sa snažím urobiť druhých šťastnými.
Ale mám toho dosť.
Prvýkrát robím niečo pre seba. Tu na tomto pódiu.
Robím to, čo mám rád. So svojimi milovanými.
Je snáď niečo krajšie?
Byť tu je dôležitejšie ako výhra.
Verte mi.
Výborne, Hroší tuk. Pekná reč.
Hroší tuk!
Ale…
Ale no tak! Dopekla s vami.
Priatelia, ďakujem za podporu.
Ale tou prezývkou si nie som istý. Fakt som taký tučný?
Hroší tuk!
Pokloňme sa. Páčilo sa im to.
Dobre. Takže ste to vyhrali.
Akoby sme mohli?
Prečo by ste po tom všetkom nevyhrali?
Šéf povedal, že byť tam je dôležitejšie ako vyhrať,
a tak ďalej a potom to vyhral starostov synovec.
Musel som. Nechal som sa uniesť.
Obchod sme možno stratili, ale vždy máme jeden druhého, je tak?
Áno, drahá.
Ale bolo by pekné konečne niečo vyhrať.
Neboj sa, našli sme nový obchod. Začneme od nuly.
Povedzme, že začíname od mínusu.
Na poschodí urobíme pekáreň.
A dole budú večer vystúpenia.
Výborný nápad. Ako to budeme volať?
Pita a umelecké centrum u Hrocha.
Öcü!
Čo ti to napadlo?
Kam na to chodíš?
- Vidíte? - Čo?
- Cvičenie naozaj pomáha. - Myslíš?
Už vás viac nebudú volať Hroší tuk.
PITA a TANEC
- Výborne! - Bravo.
- Mám ťa rád. - Aj ja teba.
Preklad titulkov: Alexandra Szalai
Boli ste výborní.