Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
[švitoření ptáků]
Tři, dva, jedna, start!
[jekot holek]
[Jarda] Běžíme, běžíme! Pojďte!
Ježíšův běh právě začal.
Pravidla jsou jasný! 12 zastavení křížový cesty, 12 piv!
Kluci pijou velký a holky malý. Ať vás provází Bůh!
Zvítězí ten nejrychlejší. Ale kdo z vás se zebleje,
tomu se připočte trestná minuta.
Každou plechovku zkontrolujeme. Když nebude prázdná,
je to taky trestná minuta. Tak bacha.
Pijte svůj úděl do dna jako Ježíš!
[příjemná rytmická hudba]
[hudba zpomaluje]
- Vyhrál! - Ne, počkejte. Máš trestnou minutu.
Eliško, to dáš! Dělej, nalej to do sebe!
Pojď, to dáš!
A máme vítěze!
[radostný křik holek]
[holky] Eliška! Eliška!
[přidávají se kluci] Eliška! Eliška!
[příjemná rytmická hudba]
[hudba utichla]
[ředitel] Bylo jich tam kolem třiceti. Možná i víc.
- S jistotou ale víme jen... - O Sobotkovi.
O Sobotkovi a jeho třídě.
Když je strážníci chtěli legitimovat,
tak jim žáci demontovali přední kola a utekli.
[smích]
Mnozí z maturantů jsou už zletilí,
ale takové chování vrhá špatné světlo na celou školu.
Nemluvě o tom, že tam určitě byli i nezletilí.
To víme jistě?
[školní zvonění]
Trochu se proběhněte.
Povedeš rozcvičku.
- Proč zase já? - Protože ti to nejvíc sluší. Upaluj!
- [Michal] Holky, jdeme. - [holka] Nic.
[Michal] Dobrý. Udělejte si rozestupy.
[Petra] Postavte se.
[pár tónů na klavír]
[znuděný zpěv] ♪ Píseň česká ♪
♪ slavně znívá ♪
♪ v chrámu Páně... ♪
[Martina] A je důležité rozumět souvislostem.
Když pochopíte souvislosti, tak si zapamatujete i události.
Všechno v historii má logiku,
příčinu a následek.
Byl to právě technologický pokrok, který umožnil...
Promiňte, ale neprobírali jsme Churchilla?
No ano, ano. Churchill je taky jenom dítětem svý doby.
Na počátku jeho vojenské kariéry
byl nejsilnějším dopravním prostředkem kůň.
A tohle je jako k první nebo druhý světový?
No, první, první. Proto ta industrializace.
Vždyť ani nevíme, co vlastně probíráme.
Jak nás to má bavit, když to nebaví ani vás?
- [Martina] Ty někde máš bejt? - Jo, kdekoliv jinde.
[smích studentů]
[zavření dveří]
Děkuju. Ahoj zítra.
- [ředitel] Martino, promiň, máš chvilku? - Jo.
- Ty máš maturanty na dějepis, že jo? - No.
Chtějí si s tebou promluvit jejich rodiče. Teď hned.
- Aha. - Můžeš?
- Jo. A víme, o co se jedná? - Prostě si s nima jenom promluv.
Většina problémů je spíš nedorozumění, stačí si jen promluvit.
- Neboj, já tam budu s tebou. - Aha.
- [ředitel] Tak jo. - Jo.
- [ředitel] Dobrý den. - [všichni] Dobrý den.
Tak můžeme.
Nečekala jsem vás tolik.
Jsme tu všichni, kdo měl zrovna čas.
Aha.
Tak já to otevřu. Moje dcera bude maturovat z dějepisu.
U vás má v pohodě jedničku a teď si dělala cvičný test na vysokou
a nedostala ani padesát procent.
No, tak já se za ni přece učit nemůžu.
Vaše výuka je našim dětem úplně k ničemu. Chápete to?
Paní profesorko, já to říkám nerada, jo, ale tady jde o naši budoucnost.
Jako já se omlouvám, ale vaše hodiny,
to si tady radši všichni něco přečteme na wikipedii.
Tak možná je to tím, že právě dokážete vnímat jen mobily nebo tu wikipedii.
- [žena] To nemyslíte vážně. - Prosím vás klid, ano? Klid.
Jako vážně? V jiných předmětech přece problém není.
Říkám, udržme si věcnost. Rozjitřené emoce ničemu neprospějí.
Dobře, tak já se zamyslím.
- Možná to povede k výměně pedagoga. - [ředitel] Nepředbíhejme.
Promyslíme to.
Tady seš.
Tak o čem jsi chtěla mluvit?
Někam jdeš?
A ty?
Celý týden mám noční, říkal jsem ti to.
Nikol má narozeniny. Taky jsem ti to říkala.
Ale nebudu tam dlouho, pojedu autem.
Oukej.
Pavle?
No?
Co to s náma je?
To je to, o čem jsi chtěla mluvit?
Mám pocit, že se mi vyhýbáš.
Další člověk mi dal výpověď.
Jsem primář, nemůžu tam nebýt, mám na celý oddělení dva doktory.
Když náhodou doma jsi, tak jsi pořád na zahradě.
No tak to nechme zpustnout, po tolika letech dřiny.
Škoda, že tím nemyslíš nás dva.
Já fakt musím jít. Čau.
[otevření dveří]
- [Martina] Ahoj. - Ahoj.
Pojď dovnitř. Já už jsem skoro hotová.
[Vlasta] Tak.
[Vlasta] No.
- To je hezký. - Jo?
No. Ukaž se mi.
Díky.
- No teda! - Jo?
Hm.
Můžeme jít?
Ježišmarjá, kam se ženeš? Dyť Nikol přijde stejně pozdě.
- Máš hezký ty šaty. - Hm.
Odkud to je?
No, to jsem si koupila, když jsem věřila, že mě Pepa ještě někam vezme, víš?
- Jak se vlastně má Pepa? - Nevím!
Táta už není.
Myslela jsem, že se to změní. Prd!
Tak.
- No. - [zasmání]
- Dáš si? - Vlasto, jsem autem.
- Ježíš! - No.
[Martina] A proč vlastně piješ? Vždyť jdeme na oslavu.
Znáš to. Než to přijede, než si nás všimne obsluha,
než obsluha nám to donese. No, a Nikol...
Stejně přijde pozdě. [zasmání]
Já ještě musím vyčůrat Labku.
- Vyvenčit? - Jo.
[jemná hudba]
Tak.
[jemná hudba]
Potřebuje trochu času.
My jsme trochu pomalejší.
No, no.
Máš čas.
Čím míň ho máme, tím míň nás tlačí.
No.
[jemná hudba]
- [Vlasta] Tady je to hezký. - No jo.
- [Vlasta] To snad není možný. - Dobrý večer.
- No konečně. - Dobrý večer.
- [muž] Dobrý večer.
Vítejte v Belvederu.
Mohu dámám na úvod nabídnout nějaké bublinky?
- Jasně. Slavíme narozeniny. - A já vás poprosím mattonku, perlivou.
Řídím.
Taky musím ještě dodělat nějaké věci do školy na zítřek.
My ostatní si dáme bubliny.
V takovém případě mám pro vás skutečnou specialitu.
Ročníkový sekt z čistého chardonnay ze Sonberku,
dělaný tradiční šampaňskou metodou.
Velice raritní, bylo vyrobeno pouze 1 500 lahví.
To zní skvěle.
- Je mi líto, ale Mattoni už není. - Aha.
Žeby to bolo znamenie?
[Šaňo] Žartoval som.
[smích Petry]
- Prepáčte, vy ste zo Slovenska? - [Petra] Áno.
- Já ne. - [Petra] Ale rada by bola.
Tak ak vám to nebude prekážať, môžem hovoriť po slovensky?
Musíte. Slovenčinu ja ľúbim.
Celý postup lisovania a druhotnej fermentácie
prebehol identicky ako pri výrobe šampanského.
Hm!
Tak.
- Na Nikol. - Na Nikol.
- Tak na Nikol. - Na Nikol.
- Neskutočné. - Vynikajúce.
Takže na vaše zdravie, dámy.
Jeden nórsky psychiater vyšiel s hypotézou, počúvajte, naozaj,
že človek sa rodí s vrodeným deficitom pol promile alkoholu.
- Jako že nám chybí? - [Nikol] Áno.
Akože pol promile je hladina, pri ktorej fungujeme najlepšie.
Sme vtipnejší, zábavnejší, uvoľnenejší,
kreatívnejší, zvyšuje to libido.
Tak to je teda lék na všechno.
My vieme, že si ťa dnes predvolali rodičia.
Tak já nevím, co jste slyšely, ale...
Možno ich len nebaví, ako vedieš hodinu.
Ale ono je těžký mít respekt u maturantů.
[Vlasta] Jsou normálně líní jako my a mají spánkový deficit.
Jo, jo. A hormony, puberta.
[Petra] Nie, nie sú leniví.
Ich nič nezaujíma, to je ten problém.
Ako prvý amuse bouche by sme vám radi ponúkli
exkluzívny český kaviár z jesetera.
Vyrába sa na univerzite v Českých Budejoviciach
patentovanou technológiou, pri ktorej sa kaviár získava zo živých rýb.
Bežne k nemu ponúkame vodku, ale v tejto chvíli, dámy,
by som vám doporučil niečo výsostne slovenské.
- Žinčicu? - [Šaňo] Niečo lepšie.
- Borovičku Domovina. - [Nikol] Ajaj.
Borovička.
Nejkrásnější slovenský slovo, jaký jsem kdy slyšela.
Teda, hned samozřejmě po domovině.
Viete čo? Žijeme len raz.
Dobrá voľba, madam.
A já si dám taky.
Tak, na Nikol.
- Na nás. - A na teba.
Na nás.
- Na nás. - Ahoj.
- [Petra] Na zdravie! - Ahoj.
[jemná hudba]
[snová dramatická hudba s bubláním]
[reálné zvuky nejsou slyšet, jen snová hudba s bubláním]
[bublání utichá]
- [Nikol] Mám tri deti. - Fakt tri deti?
- [Nikol] K trom deťom stačia dva. - [Vlasta] Děkuju.
Teda bylo to, holky, famózní.
To bolo najlepší jídlo, aké som kdy měla.
- To už bolo po československy? - Kurva. Jé!
[smích]
No. A keď do toho začnem miešať maďarčinu,
tak viem, že musím prestať piť.
To víno teda taky vynikající.
Že? Tiež Sonberk, ale už je prázdna.
Tak dámy, jediné červené víno z vinárstva,
z vinohradov s najväčšou expozíciou slnka.
Kto bude degustovať?
Martina.
Hm.
[smích Vlasty]
- Hm. - Ano, ano. Dobré.
- [Šaňo] Dámy, dobrú chuť. - Ano.
Děkujeme.
[Petra] Baby, ja nevládzem.
[Petra] Ako vy viete toľko piť?
- [Nikol] Marti? - Hm?
Čo ti je, Marti? Čo sa deje?
[pláč]
Ale to není jenom o škole.
[vzlyky]
Pavel je pořád v práci.
Když není v práci, tak je na zahradě.
Prostě, děti už mě nepotřebujou,
studentům ničím budoucnost.
Martina, každý vzťah prechádza krízou.
Ver mi, to zvládnete.
Ne, vždyť on je jenom v práci. Víš, pořád má noční.
Myslíš, že
někoho má?
[Petra] Počujte, keď som prišla na školu, tak sa uvažovalo,
že by bola Martina riaditeľka.
Ale co ředitelka. Ale že byla tanečnicí, to je něco!
- Fakt? - [Petra] Igen.
Aká tanečnica? V nejakom podniku?
[Vlasta] Ne. Ne.
Jezdila na soutěže.
- Vážně? - [Vlasta] Jo. Cos to tančila?
- Ale! Jazz! - Jazz balet.
- [Petra] Jazz balet? Čo to je? - Neviem. Čo to je?
- [Vlasta] Předveď jim to. - Ne, to bych už nedala.
Ale prosím tě. Já si to pamatuju.
Takhle to bylo, já si to pamatuju. [zpívá] ♪ Tadá. ♪
- [Nikol] Vlasto, ja ťa milujem. - [Vlasta zpívá]
- Tobě to jde daleko líp než mně. - Ne, ty jsi byla úžasná.
[Vlasta] Byla jsi úžasná.
A všichni z tebe byli na větvi. Mohla si vybírat.
- Na nás, najlepšie holky. - Na nás.
- [Vlasta] Na nás. - [Petra] Egészségedre!
- [Nikol] Oddnes iba pekne. - [Vlasta] Ano.
[Nikol] Ach!
- Zavolám taxík. - [Vlasta] Ano, zavolej.
[zpívá] ♪ Zavolej, volej, volej. ♪
Ak by ste chceli, vezmem vás do Sonberku.
Dobre. Tak si ma nájdite.
- Stačí, už stačí. - Tady nás nikdo nevidí.
- No, tak jim zatanči. - Ne.
- Zatanči. - Ne.
[Nikol] Dala si mu číslo?
Slovák a ženatý. Čo si?
No! Takhle!
- Dyť to skoro máš! - To je ten jazz balet?
[Vlasta zpívá]
- [Martina] Ó, děkuji, děkuji. - Bravo!
- Ale my tlieskame Vlaste. - [Martina] Co?
Nic výjimečného.
To je klasický příklad taktického ústupu
jako základu efektivní ofenzivy.
- Čo? - Nevím.
- Já ti nerozumím. - Ty tomu nerozumíš.
[smích]
[Vlasta] Jé!
[Vlasta] Počkej.
Peti, to nemusíš platiť, to je Uber.
No jasně, ja viem.
- [Nikol] Tam sa niečo udialo? - S taxikárom?
- [Vlasta] Pojďte! - [Nikol] Počkajte nás!
[Petra zpívá] ♪ Az a szép, az a szép, akinek a szeme kék. ♪
- [Martina] Jů! Jé! - [Vlasta] Pojď, pojď.
[Nikol] Počkaj. Tu, sem!
[Martina] Á! Tuda?
[Vlasta] Pa, pa. Tam, tam.
[Petra] To je nuda.
[smích]
[výskání, šplouchání vody, smích]
- [Nikol] Poď aj ty! - Ne, ne!
- [Petra] Ale poď! - Ne!
Môže telocvikárka nevedieť plávať?
[Nikol] Vlastne, baby?
Celý život se jí to dařilo držet v tajnosti,
a stačí jedno vloupání do přírodní památky...
Počkaj, jak vloupání?
A ty si myslíš, že jsme proč přelézaly ten plot?
- My sme tu nelegálne? - [Martina] Hm.
Ráno, raníčko panna vstala,
na zadku se poškrábala.
Půjdu, matičko, k jezeru,
tam se pořádně vyseru.
[smích]
Nechoď, dcero, na jezero, vodníkovi stojí péro.
[smích]
Já měla zlé té noci sen, vodníkovi čouhá z vody ven.
[Martina] Ne.
[smích]
Baby, ja už asi deti mať nebudem.
Ešte stále máš kopec času.
Vždyť já taky nemám děti a žiju.
A chcela si ich mať?
No to víš, že jo.
Jsem to nijak neřešila. Jsem myslela, že to prostě přijde, viď.
Ono to mezitím akorát tak fí.
- A urobila by si niečo inak? - Hm.
Asi všechno.
Ale učitelkou bych zůstala.
[Martina] Já teda taky.
Holky, jedna z variant je, že mě v tom maturitním ročníku vymění.
A co blbneš? To není možný.
Viď, Nikol, že to nedovolíš?
Keby to bolo na mne, tak jasné, že nie. Ale skús to nejak vyriešiť.
- [Jitka] Čau, mami. - Ahoj.
[Radek] Čau.
- [Pavel] Ahoj. - [Jitka] Ahoj, tati.
- [Radek] Čus. - Jaký čus? Pusu, ne?
Teď čus. Běžte!
Ty nejdeš do práce?
Pavle, jsem nudná?
Ne, řekni mi to.
Jsem nudná?
[jemná hudba]
Tak jestli to chceš vědět,
nejsi už ta Martina, jakou jsem znal.
A jaká jsem byla?
Jsem úplně hotovej, jdu si lehnout. Měj se.
[jemná hudba]
[školní zvonění]
- [Jarda] Michale, neměli ji vyměnit? - Asi šla na kafe s ředitelem.
[Martina] Můžeme začít?
Haló! Můžeme začít?
Tak. Já jsem si prošla osnovy a probrali jsme důsledky indistriali...
Industrializace.
Tak vidíte, když to zvládnu já, tak to zvládnete taky.
Řekli jsme si, co způsobil rozvoj průmyslu
ve vztahu k sociálnímu napětí a prohlubování nerovností.
Dokázal by nám to někdo zopakovat?
Jarda třeba? Co?
Jakoby já teď jako nejsem
úplně v improvizačním módu, paní profesorko.
Aha. No tak to je škoda.
Tak si to zopakujeme všichni.
Prudký rozvoj průmyslu zapříčinil, ale i umožnil
vznik dělnické třídy a střední třídy obchodníků a majitelů,
kteří už ale nežili na venkově, ale ve městech.
- Je to jasný? - [studentka] Hm.
Jardo, neměl jsi někde bejt?
- Asi ne, paní profesorko. - [smích]
- Zůstaneš tady s náma? To jsme rádi. - [Jarda] Zůstanu.
Čo je? Zabudla si si niečo?
Nikol, já nemůžu řídit.
A ráno si mohla?
Pila jsem až tady.
- Dala jsem si do kafe vodku. - To nemyslíš vážne.
A?
Dobrý.
Udělala bych to znova.
- Sadaj! - Hm.
[dramatická hudba]
[Tomáš z telefonu] Ano, zlatko? Zapomnělas, co máš nakoupit?
[Nikol] Ahoj. Nie, volám len, že veziem ešte Martinu domov.
[Tomáš] Proč? Stalo se něco?
Pokazilo sa jej auto, ja ti to doma vysvetlím. Len na mňa nečakajte.
[Tomáš] Oukej. Ale buď doma brzo, dětem už se stýská.
Ľúbim vás. A čo mám teda nakúpiť?
- [Tomáš] Pošlu ti zprávu. - Ďakujem. Pa, pa.
To je hezký, jak se máte rádi. To je vidět.
Zavolaj babám. Toto musíme prebrať.
- Ne, já jsem to chtěla jen vyzkoušet. - Ne, toto má perspektívu.
Já byla ráno ještě pod vlivem, nevěděla jsem, co dělám. Nech toho!
[Vlasta] Ahoj, Nikol. Co se děje?
Ahoj, Vlasto. Veziem Martinu, o chvíľu sme u teba.
[Vlasta] Jo? Dobře. A děje se něco?
Děje. Nikol se zbláznila.
Nezbláznila. Len Martina našla odvahu postaviť sa životu čelom.
Včerajšok vôbec neskončil.
[dramatická hudba]
Ahoj!
[Vlasta] Ahoj.
[Vlastino zasmání]
Sice nevím, co se děje, ale líbí se mi to.
- [Vlasta] Tak prosím. - Radšej by som si dala kávu.
No, a jak jsi to myslela, že včerejšek neskončil?
Martina bola pod vplyvom.
To my všechny.
No, lenže ona pila ďalej.
Jako od rána?
No tak, měla jsem asi tolik vodky v půl litru kafe
a pila jsem to celý dopoledne.
Jak to šlo?
- Nikdo neodešel. - [Vlasta] Hm.
Neměli ani blbý poznámky.
Vlastně mě poslouchali.
Ja som hovorila, že to má perspektívu.
A chceš to zkusit?
[Petra] Ako to nazveme?
Experimentální studie hypotézy...
- Jak se jmenoval? - Finn Skårderud.
- Vždyť jsi říkala, že to je Nor. - Veď je.
A teď říkáš, že to je Fin.
- To je jeho meno. Tak sa volá, Finn. - Jo, ten Nor se jmenuje Fin?
[smích]
[Petra] Takže, experimentální studie
hypotézy Nora Finna Skårderuda,
dle které se člověk rodí s deficitem půl promile alkoholu v krvi.
Tu metodu bysme měly popsat.
[Vlasta] No, tak dosáhneme půl promile a uvidíme.
[Petra] Takže experiment bude probíhat denně.
[Nikol] Počkaj, ale ja nemôžem piť cez víkendy.
No, neměly bysme bejt pod vlivem pořád.
Ať máme odstup.
- Kde to otestujeme najlepšie? - [Vlasta] Jedině ve škole.
Presne tak. Ako dnes Martina.
Budeme piť iba počas pracovnej doby.
Hm. Hm.
[Petra] Takže metoda.
Udržování hladiny alkoholu v krvi
za účelem dokumentování psychologických,
verbálních, motorických a psychorétorických účinků
a studia zvýšené sociální a profesionální výkonnosti.
[Vlasta] To je složitý. Co je to ten konec?
- „Studie zvýšené...“ - „A profesionální...“
„...sociální a profesionální výkonnosti.“
Jo. To je dobrý.
Bože.
Už zas?
Už máš tri roky, Rebeka. Koľkokrát som ti povedala,
že keď ti treba cikať, tak sa musíš zobudiť?
Ach!
- Tata, ja som sa počúrala! - Nekrič, Rebeka, všetkých zobudíš.
[Nikol] Poď, dám ti dole to pyžamo. Poď.
[pláč mimina]
Spal jsem tři hodiny. To je víc než včera.
Bitcoin se zbláznil a krypto šílí. Copak se stalo?
- Počúrala som sa. - Jo. Kdypak to skončí, co?
Nevím. Poď, prezlečieme to pyžamo.
[pláč]
Jo, jo, jo.
- Cítim, ako ma to stavia na nohy. - Jo.
- Meráte si to? - Ne.
Škola by mala mať nejaký erárny tester, nie?
To je pravda. Děláme výzkum v pracovní době.
Zaměstnavatel je povinen nám zajistit pomůcky.
Tu máte ten môj.
Každý má svou svačinu.
[Nikol] Choďte si to zmerať. Veda nie je holubník.
[rytmická hudba]
[pípnutí testeru]
Hm.
Tak čo?
Já mám trochu víc, ale při sportu to spálím.
Pšt!
- [dívka] Dobrý den. - Dobrý den.
Dobrý den.
[rytmická hudba]
[pípnutí]
[školní zvonění]
Ježíš, já mám trénink! Hele, ahoj.
- Ahoj. Jedem, jedem! - Pa, pa.
Ahoj.
[smích Martiny]
- [Martina] Ahoj, Péťo! - Co prosím? Jo, ahoj.
- [Martina] Tak zatím. - Čo to bolo?
To byl trapas. [smích]
- Podľa mňa by si dal povedať. - Myslíš?
- Jasné, nebuď labuť. - [smích]
[nesrozumitelné hovory studentů]
- [Martina] Dobrý den. - [studenti] Dobrý den.
Jardo, na co se tam koukáš? Na OnlyFans?
[smích]
- Ehm, ne. - [Martina] Chceš se podělit s ostatníma?
- Asi ne. - Fajn. Tak to zandej.
Tak, třído, mám pro vás připravenej takovej test.
- [student] Ne. - Chci vědět, jak na tom jste.
A dávejte dobrej pozor.
Týká se to všeho, co jsme probírali od začátku školního roku.
Takže, Eliško,
jsou volby se třemi kandidáty a ty si máš vybrat, koho bys volila.
- Dobře? - Hm.
[Martina] Tak jo.
První kandidát je částečně ochrnutý po obrně.
Má hypertenzi.
Je chudokrevný a trpí řadou vážných nemocí.
Lže, když se mu to hodí, svoji politiku konzultuje s astrology.
Podvádí svoji ženu, ustavičně kouří a pije příliš mnoho martini.
Tak. Kandidát číslo jedna.
Kandidát číslo dvě je obézní a už prohrál troje volby.
Měl depresi a dva infarkty. Taky pořád kouří
a každý večer vypije lahve šampaňskýho, portskýho, whisky a koňaku.
A ještě před spaním si dá dva prášky na spaní.
Třetí kandidát je oceněný válečný hrdina.
Miluje zvířata, chová se uctivě k ženám,
výjimečně si dá malý pivo a nikdy,
nikdy nekouří.
Tak prosím, koho bys volila?
No toho třetího.
Hm. A co vy, třído?
- [studenti] Taky. - Třetího.
No, tak vám gratuluju.
Protože jste právě nezvolili...
- [studenti] Roosevelta. - [Martina] Hm.
[Martina] Ani...
[studenti] Churchilla.
[Martina] Ale zato jste dali hlas
tomuhle pánovi.
[holka] Wow, ty vole!
[kluk] What?
[potlesk]
Přijde vám to zábavný,
ale je v tom pointa, která vám snad jednoho dne dojde.
Svět není takový, jaký ho očekáváte.
[zpěv s výrazným hlasem jedné dívky] ♪ Píseň česká ♪
♪ slavně ♪
♪ znívá ♪
♪ V chrámu Páně... ♪
Stop! Stop!
To vůbec nezní jako oslava národa.
Klárko, zpíváš krásně, opravdu.
Jenže nikoho přes tebe nejde slyšet, víš?
Nejde o to být slyšen,
ale slyšet.
Poslouchat ostatní.
[Petra] Chyťte se za ruce.
Zavřete oči.
Uvolněte se.
Nádech
a výdech.
[výdech]
[Petra jemně] Tak.
Vnímejte se navzájem.
Otevřete svoje uši
a nechte se unášet.
Raz, dva, tři a...
[hra na varhany]
[krásný zpěv] ♪ Píseň česká slavně ♪
♪ znívá ♪
♪ v chrámu Páně, ♪
♪ když se zpívá, ♪
kde duch, prost vší ♪
♪ pozemskosti, ♪
♪ na perutích pobožnosti ♪
♪ k vyšším stanům zalétá, ♪
♪ kde duch na perutích pobožnosti ♪
♪ k vyšším stanům zalétá. ♪
♪ Píseň česká ♪
♪ slavně znívá, ♪
♪ když lid svatý, ♪
♪ svatý ♪
♪ zpívá, ♪
♪ když lid svatý ♪
♪ zpívá. ♪
[varhany i zpěv utichly]
Aká som chudera, keď flirtujem s farárom?
Definuj chuderu.
Zúfalá, naivná, trápna piča, úplne jebnutá.
To je chudera.
A kde jsem na tý stupnici já s ředitelem?
Počujte, takto dobre sa mi ešte nikdy neučilo.
Ani mne. Som zrazu taká spontánna.
Robíte si priebežne poznámky? Hlavne teraz.
Prvotné dojmy sú najdôležitejšie.
A kdy sis naposled zapisovala první dojmy?
Ešte za to nikdy nestáli.
- Kde je Vlasta? - Vlasta chlastá na hřišti.
[smích]
[hvizd píšťalky]
Dobře! Stačí! Krátká pauza.
Dáme si zápas.
Paní trenérko, já si zapomněla vodu. Nemůžu se napít z vaší?
Jitko, prosím tě, dej Emě napít.
A proč já?
Nemůžu za to, že si nechala svoji flašku doma.
Jestli chceš hrát příští zápas, tak prosím tě, dej Emě napít.
Tak se napij.
Jitko,
fotbal je týmová hra.
Víš?
Musíte držet spolu, prostě soudržnost.
Musíte si pomáhat, jo?
Jak nedrží tým spolu, nemůže vyhrát.
- Hm. - Jo? Jasný?
To platí pro všechny.
Tak hele, rozdělte se do dvou družstev!
- Ostatní jsou k tobě taky takový? - Jo.
Tak. Zůstaneš tady chviličku se mnou, jo?
Koukáním se někdy člověk naučí víc než běháním po hřišti.
Tak.
[hvizd píšťalky]
[švitoření ptáků]
Takhle jsme spolu nevečeřeli asi sto let, viď?
Bez dětí.
Kde vlastně jsou?
Říkaly ti to.
V hvězdárně pozorujou oblohu.
[švitoření ptáků]
Proč už nejezdíme stanovat?
Osm let ti to moc nechybělo.
[švitoření ptáků]
Já bych docela jela.
[Martina] Co?
Na ten náš ostrov.
S dětma to už možná bude naposled.
[švitoření ptáků]
Pavle, mluv se mnou.
Co mám říkat?
Nevím.
Třeba pravdu?
Jakou pravdu?
Co to s náma je?
[švitoření ptáků]
[Pavel] Podle mě nic.
Prostě na sebe máme málo času. To je všechno.
[švitoření ptáků]
[Vlasta] Ježíši.
Co to je?
To není jenom tahle.
[školník] Hm.
Hm.
To je hrozný.
Vlasto.
No,
to musíme nahlásit řediteli.
To zase neblbni. Stačí, když mi slíbíš, že s tím přestaneš.
- Hlavně kvůli sobě, Vlasto. - Prosím tě, co děláš?
Tohle bych v životě nezvládla. Vem ty láhve, ne?
Jdeme k řediteli.
Promiňte, vím, že za chvíli zvoní, ale tohle je skutečně naléhavé.
V budově školy se našel alkohol.
Že naši žáci občas paří, víme všichni, ale tohle je něco jiného.
Měl nebo má někdo z vás podezření,
že by žáci byli pod vlivem alkoholu i během vyučování?
Samozřejmě se to týká i zaměstnanců školy
i pedagogického sboru. Za sebe musím říct,
že mě dodnes nenapadlo, že se něco takového může stát.
[učitel] Možná je to nějaký žert.
Dyť ani nevíme, jak dlouho tam ty láhve byly.
- To je pravda. - Jaký přesně to byl alkohol?
- [šeptem] Co děláš? - Prosím?
Jen nahlas uvažuju.
Podle druhu alkoholu se dá taky něco vydedukovat.
No nic. Zkuste si žáků více všímat.
Možná někteří z nich potřebují naši pomoc.
[dramatická hudba]
Riaditeľ chcel dať všetkým fúkať.
Mě to opravdu strašně mrzí, ale do toho kumbálu nikdo nikdy nevlezl.
Najlepšia chvíľa prestať.
No nejhorší.
Prosím?
Mně už dlouho nebylo takhle dobře. A je to fajn, i když jsem střízlivá.
Já bych možná spíš přitvrdila.
[Martina] Půl promile byla jen hypotéza.
Navíc nevím, jestli všechny reagujeme stejně na stejnou hladinu.
Já si vždycky musím dát ještě lok, než vejdu do třídy, a pak už je to dobrý.
[Petra] To je pravda.
V škole sa práve našiel chľast. A čo urobíme my?
My pritvrdíme!
Ale já přísahám, odteďka to bude všechno tady v kabely.
Na zip.
Nikol, sama si nám hovorila, čo všetko bolo vytvorené pod vplyvom.
A jak já jsem znala svoje rodiče, tak já určitě.
[smích]
[zní „Radeckého pochod“ od Johanna Strausse st.]
Orešanské.
No samozrejme, že chutilo.
[„Radeckého pochod“]
[smích v sále]
A čo mi tu budeš ty brať na slovenskom území?
[„Radeckého pochod“]
Som šťastný, že je koniec volebného obdobia
a tohoto šialenca už nemusím ďalej vidieť.
[nesrozumitelně arabsky]
[smích v sále]
[„Radeckého pochod“]
[německy]
[„Radeckého pochod“]
[ztěžka pronáší rusky novoroční projev]
[„Radeckého pochod“ utichl]
[zní „Vltava“ Bedřicha Smetany]
[stále „Vltava“]
- Jé! Au! - Jsi v pořádku, prosím tě?
To je dobrý, nech to na mně. Copak, závratě, jo?
Zas ty závratě?
No?
- [Martina] Mně teče krev. - Jo.
Ach.
- Jsi si jistá, že to zvládneš? - Jo. Vždyť to nic není.
Akorát žes to narvala do sloupu.
Komu se to někdy nestalo?
Tak co já pamatuju, tady ještě nikomu.
Hele, alkohol mi víc dal, než vzal.
Víš, kdo to řekl?
- Jeden obézní rasista? - No.
Porazil Hitlera, to stačí.
Mám pro vás takovej malej kvíz.
Ráda bych věděla, jestli víte, co máte společnýho,
skoro každej z vás, s těmahle třema pánama.
Tak.
Radši se nebudu ptát, jestli je znáte.
Churchill, Hemingway a generál Grant. Tak co?
Nikdo?
Chlast.
Ti páni chlastali
a vy to děláte taky.
A každej víkend. A hodně, že jo? Nemám pravdu?
Jardo, ty jsi určitě kalič, že jo?
[Michal] Jarda je legenda!
[souhlasné hučení studentů]
Kolik toho vypiješ za týden, legendo?
Nevím. Proč?
Nemusíš se bát, všechno, co si řekneme, je jen mezi námi.
Tak záleží, že co se pije.
Světová zdravotnická organizace doporučuje
tři jednotky alkoholu denně pro muže, dvě pro ženy.
To máme 21 jednotek alkoholu týdně pro muže
a 14 pro ženy.
Co je jednotka?
Malý pivo, deci vína, míň než panák.
- Takže jako tři malý piva denně? - [Martina] Hm.
To já mám tři velký na rozjezd.
[smích]
Takže jak často?
No tak v pátek, sobota,
ale někdy nějakou tu jednotku začnu již ve čtvrtek.
[smích]
No jo, ale pak je zase třeba fotbal, že jo, takže i středa.
[smích]
Takže kolik jednotek alkoholu týdně?
No tak, běžně tak deset.
V pátek asi
patnáct. A týdně tak
čtyřicet?
[smích]
[Martina] Dobře.
Takže čtyřicet.
Hele, 40 jardů.
[smích]
Eliško, jaký jsou pravidla křížový cesty?
Tak má to snad nějaký pravidla, ne?
No tak, běží se těch dvanáct zastavení Krista
a na každým zastavení se musí vypít
plechovka piva do dna.
- Což je jedna jednotka. - [smích]
No, a vyhraje to ten, kdo nejrychlejc vypije těch dvanáct zastavení.
Akorát teda nemůže mít ty trestný minuty, že jo?
A za co se dávají trestný minuty?
Za blití a ještě za nedopitý pivko, že jo?
[smích]
A poslední otázka.
Kdo z vás už absolvoval křížovou cestu?
Á, všichni. Kdo by to byl řekl?
Tak proč se ptám.
Protože tady máme Churchilla, kterej napsal 37 knih v 58 svazcích,
namaloval přes 500 obrazů, získal Nobelovou cenu za literaturu,
vyhrál 2. světovou válku jako jeden z nejlepších vůdců v historii
a taky řekl: „Nikdy nepiju před snídaní.“
[smích]
Takže až budete zase zvracet do křoví na tý vaší křížový cestě,
tak se nemusíte cítit úplně osaměle, protože jste v docela dobrý společnosti.
Ale nezapomeňte, že chlast vám může pomoct přežít,
ale taky vás může úplně zničit. Tak jako Hemingwaye.
Grant, Roosevelt, starej Churchill
by vám na tý vaší křížové cestě natrhli prdel.
Otázkou ale zůstává, kdo z vás mladých ambiciózních maturantů
u závěrečných zkoušek
nakonec prohraje tak jako Hemingway,
anebo zvítězí tak jako Churchill.
[jásot, potlesk]
Paní profesorko?
Já jsem vám prostě jenom chtěla říct, že jsem ráda, že jste neodešla.
Děkuju. Ale to ti maturitu neudělá.
- Já vím. - Nezapomeň.
[přišla SMS]
[jemná hudba]
[hudba utichla]
- Akú máš hladinu? - Těsně pod jedním.
[krásná hra na klavír]
[stále hra na klavír]
[klavír utichl]
Já vím, pořád se ptáte,
co vám tohle nebo tamto, co vás učíme, bude platný.
Uznávám, určitě je toho spousta, co vám bude na nic.
[smích]
Potíž je ale v tom, že to pro každého bude něco jiného.
Proto vás všechny musíme učit všechno.
Dneska se ale naučíme něco,
co se bude hodit každému jednomu z vás.
Říkám tomu rovnice života.
Vypadá to hrozivě, já vím, ale nebojte se.
Představte si počátek zrození.
Jedna buňka se rozdělí na dvě.
Ty pak zase na dvě.
Ty opět na dvě.
- Kolik jich bude, Romane? - Osm.
- [student] Hezky! - [Nikol] Výborně.
Kolik jich bude po desátém dělení?
Po stém?
Po tisícím?
Přesně o tom je tahle rovnice. Říkáme jí taky geometrická posloupnost.
Třeba šíření viru je taky geometrická posloupnost.
Nebo...
dluhy a úroky.
Pandemii jste už zažili
a dluhům se nevyhnete.
Je dobré chápat, co s vaší půjčkou může udělat
něco tak nevinné, jako je úrok.
[rytmická hudba, fandění diváků]
[hvizd píšťalky]
- Pojď! - [muž] Pojď!
[rytmická hudba, fandění]
[hvizd píšťalky]
- Hej! - Ne!
- [hvizd] - Střídání!
[muž] Konec, střídání!
[rytmická hudba, fandění]
Gól!
[triumfální hudba]
[rytmická hudba]
Ema!
[rytmická hudba]
[všichni skandují] Ema! Ema!
[rytmická hudba]
Jé!
[smích]
[Martina] Gól!
[smích, výskání]
Hraj!
[rytmická hudba]
Vlasto!
[rytmická hudba]
[Martina] Á! Já to chytla!
- Hej! - A za szép, a za szép.
[z domu je slyšet opilý zpěv]
[znělka rádia Frekvence 1]
Baby, už je tu taxík!
- [rádio] 21 hodin. Zprávy. - [klakson]
Aha.
Počkej, to je ten stejnej taxík, co jsme s ním jely z tý tvý oslavy.
- Petra! - [Petra] Ja som tu.
Je tu ten taxikár, čo si ho minule balila.
Že ťa to baví.
Počkej.
- Péťo. - [Petra] No?
Tobě se líběj...
Tobě se líběj takovýhle typy?
Taxikár je latentný tirákista. Nikdy.
Ideme!
On zapíska a ona ide.
- [Nikol] Ona ide. - [Martina] Ach!
- [Petra] Dobrý. - No pojďte, slečno, musíme jet.
- Já když stojím, tak nevydělávám. - No to je pravda.
- No. - Baby!
Mohli by ste láskavo pohnúť riťami?
[Petra] Tu mister pán taxikár keď stojí, tak nejazdí.
Už idem.
- A co vy, jste tu na dovolený? - Skôr na študijnom pobyte.
- [Martina] Vlez tam. Dovnitř jako. - Dobrý večer.
- Dobrý. - Dobrý den.
Prepáčte, ale vy ste nás trošku zdržal.
- Jako já jsem zdržel vás? - Nikol!
- No, dámy, promiňte. - Počkejte.
A holky se jako snažej domluvit,
jestli taxikáři jsou sexy, anebo nejsou sexy.
Tak rozhodně jsou víc sexy než ti vaši tirákisti.
- Ó! - To víte, taxikář má svoje tajemství.
- Hm. - Ja myslím, že môžeme ísť.
No, já si taky myslím.
[Martina] Uá! To mě překvapilo. A jaký máte tajemství?
[řidič] To nechtějte vědět, holky.
[Martina] Třeba Nikol má takový tajemství...
[Nikol] Pšt!
[jemná hudba]
- [Pavel] Hele, támhle zakotvíme. - [Martina] Dobře.
- Ráďo, pamatuješ si ten zámeček? - No jasně. Hrůzostrašná bouda.
Proč hrůzostrašná? Vždyť to vypadá hezky.
Teď už jo, ale dlouho to byla jenom ruina.
- [Radek] Ve který straší. - To určitě. Vymýšlí si, že ano?
[Martina] Říkaly se o tom zajímavý věci.
[Martina] Tak třeba tady?
- [Pavel] Tam vejš, jak je to rovný. - [Martina] Jo.
[Martina] Soutěž, kdo dřív postaví stan?
- Tak jo. Nemají šanci, koukej na ně. - Klidně se vsadím o prachy.
- [Martina] Pojď. - Na co je tohle?
Ukážeme jim, jak se to dělá, prďolům. Tři, dva, jedna, start!
Počkej...
[Martina] Ne! Do prdele.
- Vyhráli jsme! - Vyhráli jsme!
[smích]
To nemá parametry soutěže, to je jiná kategorie.
- Prachy ke mně. - Tohle je stan, tohle je hovadina.
Výhra jako výhra.
[zvuky přírody]
Ráďo, kdy ty jsi byl naposledy v noci takhle v přírodě?
Nevím.
[Pavel] Slyšíte ten cvrkot?
To je možná cikáda.
Věděli jste, že existuje druh, kterej se vyskytuje jenom u nás?
Cikáda viničná.
A mě sežere havěť moravská.
Mami, dáš mi ještě trošku toho repelentu?
Už jsem tě stříkala třikrát.
Někde jsme museli něco podcenit,
když jsou naše děti tak nekompatibilní s přírodou.
Věděli jste, že na Moravě žije jedovatej pavouk?
- Ne a nikoho to nezajímá. - A jedovatej had.
I jedovatej mlok.
Ty seš fakt takovej debil. Jdu spát.
Kdyby mě v noci něco zabilo, měla jsem vás ráda.
Občas.
Počkej, mám tady video toho pavouka. To musíš vidět.
[Jitka] Nenechávej to otevřený! Mami, nastříkej nám toho víc sem.
[zvuky přírody]
[syčení spreje]
Myslíš, že už je pozdě na to je zkusit napravit?
[zvuky přírody]
Jsme dva na dva.
Šance tam je.
A oni jsou slabší.
[zvuky přírody, praskání ohně]
[jemná hudba]
Můžu jít k tobě?
[jemná hudba]
Co je?
Chyběl jsi mi.
[jemná hudba]
Ty mně taky.
[jemná hudba]
[Vlasta] To je jako výstava, nebo to je jako...
Mám pocit, že to normálne používajú, aj keď je to strašně čisté.
- Ahoj. - Ahoj.
No konečně.
Prosím tě, jakou pohřební věc dělá tvůj muž?
- [Nikol] Kryptomeny. - Kryptomeni?
- [smích] - A co jsou ti kryptomeni?
Kryptoměny, Vlasto.
Já fakt nevím, no. Dobrý, mně to nevadí.
[smích]
[Petra] Nalejeme si niečo?
Chcela som s vami o tom hovoriť.
Chceš to ukončiť?
Naopak.
Skårderud v tej eseji píše o stave vzplanutia.
Píše, že po siedmich až desiatich drinkoch
sa buď úplne unavíš a odpadneš, alebo
dostaneš druhý dych.
A ty to chceš vyskúšať?
Ak má byť náš výskum dôsledný, ja by som preskúmala
všetky aspekty problému.
A já jsem vám zrovna chtěla říct, že končím.
Čo si tehotná?
No Ježíš!
Vy jste byli na tom čundru. Jaký to bylo?
- Hezký to bylo. - [všechny zasněně] Hm.
[Nikol] Čerstvý vzduch, hviezdy. Hm.
No jo, krize je zažehnaná, viď? Proto už nechce pít.
Bylo to hezký a byla jsem tam střízlivá.
No, a jako teoreticky, jak jsi to teda jako myslela?
Konkrétně. Jako pít, dokud to jde, jo?
Do úplnej katarzie.
Čiže na šrot.
Máme barák pre seba.
Tomáš s deťmi odišiel k rodičom, vrátia sa zajtra popoludní.
Úžasný Tomáš.
Viete, čo je Hemingwayova Smrť popoludní?
- Jeho kniha o býčích zápasech. - Ale aj drink, ktorý on vymyslel.
- Tak to jsem nevěděla. - Smrť popoludní?
- To znie drsne. - Chceš? Namiešam vám to.
No tak jestli nikdo nechce, tak já se pro vědu obětuju.
[Petra] Absint a šampus?
Si děláš prču.
[Nikol] Ja nie. Hemingway.
Raz, dva, tri, štyri.
- Na vedu. - Na vedu.
Ahoj.
- Veľa šťastia, dievčatá. - [Vlasta] Tak na vědu.
Ach.
- [Vlasta slastně] Hm. - [Petra] Och.
[Petra] Ach, strašně silné.
[dramatická hudba]
[Vlasta] Aha!
[dramatická hudba]
[Petra] Ale, ale.
Tak
na zdravie.
[Vlasta] Ahoj.
Ach. Sakra.
[Martina slastně] Hm.
- To je strašně dobré. - [Vlasta] Je to dobrý?
[slastné vzdechy]
Experimentální studie hypotézy Finna...
Nora Finna Skårderuda, část třetí:
Maximální promile.
[Vlasta] Ó!
[Nikol] Experiment zaměřený na dosáhnutí
nejvyšší možný hladiny alkoholu
se záměrem pozorovat emancipačních psychologických účinků.
Studie je prováděná v soukromí,
aby se zamezilo negativním vzájemným vlivům s okolím.
[pomalá taneční píseň]
[Vlasta] No tohle je strašná hudba.
- [Nikol] Čo? - To je moja obľúbená speváčka, ty!
[pomalá taneční píseň]
- [Nikol] Poď! - Tohle je hudba!
[píseň „Bol raz jeden žiak“ Robo Grigorova]
- Tiež dobré. - [Nikol] Zrazu.
[Nikol] No ukáž sa!
[Vlasta] Pojď, pojď.
[Vlasta] Ale prosím tě. Hele!
[rytmická píseň „Bol raz jeden žiak“]
Krásne!
♪ Všetko nie je tak, ako by si chcel, ♪
♪ všetko veru nie je tak. ♪
♪ Chlapec profesor raz do světa šiel... ♪
[Vlasta] Proč nechceš tančit?
Zlobíš mě, jsi byla nejlepší.
Jenže už nejsem, Vlasti.
- To je... - [zvonění mobilu]
Moment.
[píseň „Bol raz jeden žiak“, zvonění mobilu]
[šeptem] Tomáš. To je Tomáš.
- [Martina] Holky! - [Petra] Jo?
- Tomáš. - Čo?
Tomáš.
[píseň „Bol raz jeden žiak“]
[píseň utichla]
Ahoj, láska.
- [Nikol] Ako sa máte? - Mluv normálně.
Dobre.
Jasné, môžeš sa spoľahnúť. Ja to zariadim.
Tak si to tam užite.
Papa.
[píseň „Bol raz jeden žiak“, smích]
- [Nikol] Čo je? - Problémy?
- Copak? - Rebeka má v nedeľu maškarný ples.
My sme jej objednali šaty, ale cez víkend majú zatvorené.
- [Petra] Je piatok, nie? - Máme asi tak hodinu.
No, tak dobrý, to máme čas. Hele, já zavolám taxi.
- Jo. - Nie, počkaj, nechaj.
Ja to vybavím. Ja to vybavím strašne rýchlo.
- Na cestičku. - [Vlasta] To vůbec. Nemá šanci.
Kapitola čtvrtá:
Neočekávané zásahy
životní reality...
Počkaj!
[Vlasta] Kapitola čtvrtá: Neočekávané
zásahy životní reality
do probíhajícího experimentu,
konfrontace maximální intoxikace...
- Maximální čo? - [Vlasta] Intoxikace!
[Vlasta] Se skutečným
životem.
- Máme to. Ideme! - [Petra] Máme taxíka.
- [Vlasta] Jdeme. - Odchod!
- [Petra] Tak šup! - [Vlasta] Já beru na cestu.
Já se ještě takhle napiju na cestu.
- [Nikol] Poďme! - [Petra] Ideme na to.
- [všechny] Děkujeme. - Nemáte zač, holky.
- [Martina] Aha! Kočky, já jdu. - [Vlasta] Lez, nebo ser písmena.
Za chvíľku sme naspäť. Počkáte nás?
Bola by som rada.
A děláte taky něco jinýho, než že pořád paříte?
Nepaříme!
Robíme vedu!
- Petra, dvakrát do tej istej rieky? - Čo?
- Som len chcela, aby na nás počkal. - Jasné.
[Vlasta] Tys jí ty šaty koupila ve svatebním salonu?
Však chcela byť princezná.
[Vlasta] A že mě to jako teda nenapadlo?
[Nikol] Čo?
K tomu žádnýho chlapa nepotřebuju. Haló!
- [Petra] Počkaj, je zatvorené. - [Nikol] Neblbni!
[Vlasta] Dobrý den. Jste tady „home“?
A jo!
Dobrý den. Prosím, já potřebuju svatební šaty.
- [Martina] Dobrý den. - Ahoj, Marko.
- Prepáč, trošku oslavujeme s babami. - Tyhle. To není ono.
- Neblbni, oni už sú po zatváračke. - Holky, pomoc. Pomoc!
- [Marko] A co dneska slavíte? - Život.
- Ne! Loučení se svobodou. - [Martina] Jé, tahle...
[Vlasta] Hele, holky! A tyto? Ty mi nic neříkáš!
- Mne sa najviac páčia tie prvé. - Ale prvé! Vlasta!
- [Nikol] Vieš, koľko stoja tie šaty? - Ano, nevím.
- Ale svatební nekupuješ každej den. - Vlasta, ja ťa milujem.
Broučku, neplakej. Ještě je brzo, ještě ne.
[Vlasta] Máte pojištěný ty šaty? Ano, už jsem tu, děkuji.
- To myslí vážne? - Neviem.
[Martina] Vlasta myslí všechno vážně.
- Ale to znamená, že to musíme... - Osláviť!
- [Petra] Dovi! - [Nikol] Dovi!
- Čo? - Ja som ti to hovorila.
- Ma nepočúvaš. - Debil.
[Nikol] Poďme. Neboj, miláčik.
Kde jste?
[Martina] Tady, ano. Pozor, pozor, pozor!
Opatrně. Ahoj!
Na veselku!
[zpívají „Svatební pochod“]
[Petra] Krásna Vlasta. Si krásna.
[Marko] Nikol! Nikol!
- [Martina] Počkej. Kupředu! - Marko.
- Si najlepší. - Hlavně je nikde nezapomeň.
Ďakujem. Čau.
Počkajte! Ježiš.
[smích]
- [Nikol] Ježiš. - [Petra] Vy ste náš hrdina.
[Petra hraje píseň skupiny Wohnout „Svaz českých bohémů“]
♪ Vracím se domů nad ránem, kvalitním vínem omámen. ♪
♪ Z přímek se stávaj zatáčky, točí se svět, jsem na sračky. ♪
♪ Vedle mě zvrací princezna, nastavím dlaň a požehnám. ♪
♪ Pro všechny jasný poselství, tomu se říká přátelství. ♪
♪ Wow, mám tisíc otázek a žádnou vzpomínku. ♪
♪ Skládám si obrázek kámen po kamínku. ♪
♪ Včerejší produkce šla do bezvědomí. ♪
♪ Nastává dedukce, co na to svědomí? ♪
♪ A už si vzpomínám, já byl jsem na srazu. ♪
♪ S kumpány, který mám, patříme do svazu. ♪
♪ Vlastníme doménu, tak si nás rozklikni. ♪
♪ Svaz českejch bohémů. ♪
♪ Vracím se domů nad ránem, kvalitním vínem omámen. ♪
♪ Z přímek se stávaj zatáčky, točí se svět, jsem na sračky. ♪
♪ Vedle mě zvrací princezna, nastavím dlaň a požehnám. ♪
♪ Pro všechny jasný poselství, tomu se říká přátelství. ♪
[jásot]
[skandování] Ještě jednu! Ještě jednu!
No keby ťa tak teraz videl ten tvoj taxikár.
[Petra] Ticho!
- Dobrý, no. - [Petra] No jasné!
- [Vlasta] Opatrně, ať nespadnete. - [Petra] Teď jsem na to prišla!
- [Nikol] Egészségédre! - [Petra] Ty ho chceš pro sebe!
- No, taxík by sa teraz zišiel. - [Martina] Ano, taxíček.
[Petra] Preto ho furt riešiš.
Kľudne si ho měj.
Ne, opravdu, to máte z toho, že nepijete.
Ale čo chceš piť, keď je všetko zatvorené?
Běžný vědec problémy řeší, špičkový se na ně připraví!
- Ó! - Čo?
Bampadadá!
Co?
- No ale to nie je borovička. - Ale je to Domovina.
- Ja už nevládzem. - Tak sa ide domov.
- Tak jdeme. - Mne je zle.
[Nikol] Nie, ešte negrcaj.
[zpěv ptáků, vzdálené odbíjení zvonu]
[jemná hudba]
[pláč mimina]
Pojď sem. Běž najít maminku!
[Rebeka] Mami! Mami, mami!
Ach.
Kde je Nikol?
Ehm...
Asi ještě spí.
Jo.
A co se tady stalo? Nikol neříkala, že jde na svatbu.
No,
já jsem...
Já jsem zapomněla, já jsem se včera loučila se svobodou.
- Jo? - No.
Jsem nevěděl, že se vdáváš. Ale sluší ti to, gratuluju.
Jo, děkuju.
Nikol říkala, že přijdete až odpoledne.
No vždyť jo, je půl třetí.
Ježišmarjá! Já musím domů.
Hm. Já myslím, že vy všechny byste měly, no.
- No. Určitě. - Péťo, je půl třetí, musíme domů.
Kam?
[Petra] Nazdar!
[Petra] Ó, basszus!
[šeptem] Fofr.
[Vlasta šeptem] Jdeme. Jdeme.
[jemná hudba]
Mami, kde já mám ty nové šaty?
Ahoj, lásko.
Lásko moje.
Kolik je hodin?
Mami, kde mám ty nové šaty?
[jemná hudba]
[hudba potemňuje]
Kdes byla?
- S holkama. - Proč jsi nikomu nic neřekla?
Víš, kolik je hodin? Chtěli jsme volat policii.
Já se omlouvám.
Já se všem moc omlouvám, nezvládla jsem to.
[jemná hudba]
[hudba utichla]
[vzdálený štěkot psa]
Myslím, že dlužíš dětem vysvětlení.
A ty ne?
Já? Kvůli čemu?
Mami, ale ty už piješ docela dlouho, ne?
Jo.
A teď už s tím přestaneš?
To závisí.
[Radek] To závisí na čem?
- Běžte do svých pokojů. - Já jsem ještě ani nedojedl.
Vem si to s sebou.
- Já nesmím jíst ve svým pokoji. - Radku, běžte.
Můžu to tak nechat?
Můžeš mi, prosím tě, vysvětlit, o co tady jde?
A můžeš to vysvětlit ty mně?
Deset minut na dovolený po třech letech.
A pak zase nic, protože tady nikdy nejsi!
- Ty tady nejsi, i když tady jsi. - A co jako dělám?
Schovávám se v kůlně, mám pořád něco na zahradě?
Já dělám aspoň něco.
Leda tak sám pro sebe.
A co to tvoje chlastání? To děláš pro rodinu?
Podvádíš mě?
Neměl jsem pocit, že o mě ještě stojíš.
Prosím?
Měl jsem čekat do smrti, že se něco změní?
Takže sis to jako vyřešil jinde?
Vypadni!
Vypadni odtud!
Na mě nikdo čekat nemusí, rozumíš?
Vypadni!
[bouchnutí dveří]
- Ty jsi vůbec nic netušila? - [plačtivě] Vůbec.
[Martina] Mě vůbec nenapadlo, že by mohl něco takovýho udělat.
Strašne ma to mrzí.
Pavel je úplný idiot. Toto fakt posral.
Takisto ako ten tvoj.
Ale vieš čo, ja som rada, že to takto dopadlo.
Jasné, trvalo mi, kým som to celé spracovala,
ale keď nás nakoniec rozviedli, fakt sa mi uľavilo.
Já se budu muset vlastně rozvést.
To chce panáka.
Ja som práve premýšľala, či to nechceme ukončiť.
Ale to jí nemůžeš udělat!
Holky, jestli nechcete pít, tak já to chápu,
ale já si teda určitě dám.
Teoreticky vzato,
když jsem se rozloučila se svobodou, tak to je něco jako sňatek, ne?
Jo.
Tak pojďte za mnou. Pojď, pojďte.
[jemná hudba]
[Vlasta] Táta věděl, že se mojí svatby nedožije.
Tak mi nechal tohle.
Tak.
- Ďakujem. - Hm.
Tak.
[Vlasta] Oskerušovice.
Je jí přesně tolik jako mně.
To je to najlepšie, čo som v živote pila.
To ani nechutí ako alkohol.
To taky není alkohol.
To je mana!
Ach. Výborný. Můžu ještě?
Ukaž.
- [Vlasta] Hele... - Ďakujem.
Víte, co se říká?
Že čím víc oskerušovice člověk vypije,
tím víc je střízlivej.
Nová hypotéza, novej experiment, holky.
Tak na tátu.
Si piš.
[dramatická hudba]
[hudba zpomaluje]
[hudba utichla]
Studia teorie Nora Finna Skårderuda,
že člověku od narození chybí půl promile,
tu končí.
[Petra] V důsledku
nepředvídaných negativních sociálních dopadů
a nebezpečí alkoholismu.
- Máte tam len kávu, alebo aj... - Len.
- Deje sa niečo? - Dobré jitro.
Můžu poprosit o pozornost?
Děkuju.
Nedělám to rád, ale nemám jinou možnost.
Indicií je už tolik, že to dále nemohu ignorovat.
Pan školník opět našel v prostorách školy lahve s alkoholem.
Oznamte všem žákům, že bych byl rád,
kdyby se ti, kterých se to týká, přihlásili ještě dnes.
Jsem ochoten řešit to domluvou, jestli budu přesvědčen,
že šlo jen o dočasné selhání. V opačném případě...
- [rána] - [Vlasta] Ježíš!
Pokud se dotyčný nepřihlásí, budu nucen zahájit vyšetřování.
[Vlasta] Dobrý den.
Ježíš! To se omlouvám. Au!
Ježišmarjá, já jsem...
Ale úplně jsem o to normálně jako zavadila.
To se teda omlouvám. Já to nahradím.
Koupím novej, takže celkem, že jo, co se stane? Ahoj.
[ředitel] Vlasto?
- [Vlasta] Ahoj, nazdar. - Vlasto!
Ano?
[smích]
- Já se omlouvám. - Vy jste pod vlivem alkoholu?
No, já jsem...
Já jsem
jako...
Já jsem pod zbytkovým vlivem alkoholu, bych řekla.
[smích]
[Vlasta] No.
Ale jako tohle uhradím, to vůbec není problém, prosím vás.
[Vlasta] Ach!
Ježišmarjá, já mám trénink! Tak to se omlouvám. Aha.
- Já se omlouvám. - Vlasto, pojď.
- Cože? - Ja ti to vysvetlím.
[Vlasta] Tohle já uhradím. Vůbec není problém.
Co děláš? Vždyť já se musím převlíknout, já to nestihnu.
[hekání]
[smutná hudba]
Labíčku?
Labi?
- [Vlasta] Co to... - Už jsem ho i nakrmila.
[Vlasta] Jé!
Aha.
[šišlá na psa] No, tady je pořádek.
[něžný smích]
Udělala jsem ti těstoviny. Kdybys chtěla, tak si dej.
[Vlasta] To je servis. Děkuju.
Ukaž.
[slastně] Hm!
No, voní to krásně.
To si vyloženě žádá dvě deci bílého.
Vlasto,
možná by sis měla dát pauzu.
[smutná hudba]
Vždyť to mám pod kontrolou.
[smutná hudba]
Dochází ti, že už se do školy vrátit nemůžeš?
Vždyť se mi to stalo jenom jednou.
Vlasto.
[smutná hudba]
Aha.
[smutná hudba]
[plačtivě] Co moje mužstvo?
Můj tým?
[smutná hudba]
Asi bych už měla jít.
[smutná hudba]
Zase přijdu, dobře?
Jo, jo.
Děkuju za všechno.
[smutná hudba]
[hudba utichla]
Počkej, počkej.
Počkej. Chci ti něco říct.
S Pavlem
to musíte vyřešit.
Čekáme na rozvod.
To se nemělo stát.
Já jsem mu nevěrná nebyla, Vlasto. Já ne.
Chybí ti?
[Vlasta] Tak mu to řekni.
Přece nechceš skončit jako já.
Ach.
Martina a Pavel. Vy dva jste byli vždycky pár.
Slib mi, že mu to řekneš.
Probereme to jindy, dobře?
Pa.
[Vlasta] Martina a Pavel.
Patříte k sobě.
[vzdalující se kroky]
- Jíťo, co tady děláš? - Promiň, že tě obtěžuju.
Ale co to povídáš? Mě neobtěžuješ.
Jen jsem tě nečekala.
Ví táta, že jsi tady?
Stalo se něco?
Nepůjdeme už dovnitř? Je mi trochu chladno.
Máš klíče, sis mohla odemknout.
Právě že nemám, nechala jsem si je doma.
Teda, myslím u táty.
Pojď.
[smutná hudba]
Co se stalo?
Mami, já to nechápu.
Táta říká, že nic netrvá věčně. Jenže vy jste mí rodiče.
To taky budeme. Věčně.
No nejste, jste najednou dva cizí lidé.
[smutná hudba]
Jíťo,
táta si našel novou ženu, to je celý.
Ale pořád jsme tvoji rodiče.
[smutná hudba]
Radek si myslí, že za to můžeš ty.
[smutná hudba]
Mami, nemůžu zůstat tady?
[Martina] Dneska?
Napořád.
Jíťo.
Podívej, já...
Kdyby bylo po mým, tak tady bydlíte oba.
Napořád.
[smutná hudba]
Ale táta vás chce mít taky u sebe, víš?
Jenže tohle střídání je hroznej opruz.
A tobě by táta vůbec nechyběl?
[smutná hudba]
Nemůžu zůstat alespoň do rána?
To víš, že můžeš.
Ale dej vědět tátovi, dobře?
Nedáme si pizzu?
[zvonění, nesrozumitelné hovory]
Děkuju.
Tak tohle je naše poslední hodina a pak už vás čeká jenom maturita.
Z učiva jsme probrali všechno, takže pokud jste si neseděli na uších,
tak si myslím, že na tu trojku byste to měli udělat všichni.
[Jarda] Ale my si jdeme pro jedničky!
[jásot, potlesk]
Byli jste fakt úžasný ročník.
A děkuju, že jste mě chtěli nechat vyměnit.
Já doufám, že i dál budete
takhle nároční na to, co od ostatních očekáváte.
Zlomte vaz!
[jásot, potlesk]
[šumění deště]
Sebastiane, co tady děláš? Už na tebe čekáme.
[nešťastně] Já si nic nepamatuju. Já to nedám.
Pojď za mnou. Pojď!
[jemná hudba]
Poslouchej, nikdy bych to neudělala,
kdybys nebyl opravdu dobrým žákem. Sedni si.
To je jediný důvod, pro který teď poruším všechny pravidla.
- Protože si nezasloužíš, abys pohořel. - Co tím myslíte?
Dej mi svou lahev.
[Petra] Podrž to, prosím.
[jemná hudba]
Napij se.
[kašlání]
Tak. Zavři oči
a dýchej.
Cítíš to?
Pomalu se ti rozpouští stres a napětí.
Dej si ještě.
[jemná hudba]
Tak. A teď tam půjdeš
a vytáhneš si otázku, kterou hravě zodpovíš.
Protože jsme neprobírali nic, čemu bys nerozuměl. Jasný?
A kdyby něco, tak...
Jdeme. Šup!
Otázku Evropské unie bych nejlépe vysvětlil, myslím jako,
proč Evropa...
[kašlání člena komise]
Teda unie...
[výdech]
Abychom pochopili historickou roli Evropské unie,
musíme rozumět tomu, co stálo při jejím vzniku.
A tím byla Evropa rozvrácená dvěma pustošivými válkami,
kde všichni, kteří to běsnění přežili, toužili po jediném,
aby se to už nikdy nezopakovalo.
Základní idea Evropské unie je proto mír.
Když budeme všichni držet spolu a mít stejné cíle,
budeme spojenci a ani na nás si nikdo netroufne.
[krásná rytmická hudba]
[do hudby recitují Zuzana Kronerová a Vladimír Hajdu „List do vetra“]
[Hajdu] Píšem vám tento list
do jesenného temna,
aby ste neplakali
do tichej noci pre mňa.
[Kronerová] Odchod je plachý vták
zľaknutý z vlnobitia.
Odchod je stretnutie
na druhom konci žitia.
[Hajdu] Odchod je iba,
iba dážď.
Iba dážď.
[Kronerová] Odchod je iba,
iba dážď.
Iba dážď.
[Hajdu] Ďakujem za lásku,
mal som jej príliš mnoho.
Človek je pre všetkých
a nie je pre nikoho.
[Kronerová] Keď oči zahmlené
vraciam vám v tomto liste,
vy asi na všetko už dávno,
dávno zabudli ste.
[stále hudba k recitaci]
[Hajdu] Odchod je iba,
iba dážď.
Iba dážď.
[Kronerová] Odchod je iba,
iba dážď.
Iba dážď.
[Hajdu] A ja už nechcem nič,
už zhasli všetky svetlá.
Píšem len jeden list
do jesenného vetra.
[Kronerová] Píšem vám tento list
do jesenného temna,
aby ste neplakali
do tichej noci pre mňa.
[Hajdu] Odchod je iba,
iba dážď.
Iba dážď.
[Kronerová] Napadá nepoznane do srdca.
Do srdca a poviete len: „Pane!“
[Hajdu] Odchod je iba,
iba dážď.
Iba dážď.
[Kronerová] Napadá nepoznane do srdca.
Do srdca a poviete len: „Pane!“
[Hajdu] Odchod je iba,
iba dážď.
Iba dážď.
[Kronerová] Napadá nepoznane do srdca.
Do srdca a poviete len: „Pane!“
[Hajdu] Napadá nepoznane do srdca.
Do srdca a poviete len: „Pane!“
[hudba utichla]
[hluk přijíždějícího auta]
[Nikol] Ďakujeme.
Čo si to tam robila?
Vysypala sa mi kabelka.
Jak takej chudere.
Na Vlastu.
Toto jej chutilo najviac.
Musím vám niečo povedať.
Asi niekoho mám.
Ale nehovor.
- A trochu ho poznáte. - Co dělá?
Podniká.
- [Martina] V čem? - Ehm...
V personalizovanej doprave.
Personalizovanej dopravě? Co to je?
Asi usporiadava privátne cesty do vesmíru.
Elon Musk?
[smích Nikol]
- Nebo... - Nebo?
- Ten taxikár. - [vzdech]
- [Nikol] Ja som to vedela. - Nevedela. Ani ja som to nevedela.
- Někdy to ti dva zjistí až úplně nakonec. - To je pravda.
Ale ty si hovorila, že nechceš taxikára.
Tak snad má i nějaký pozitiva.
Náhodou,
zatiaľ ma vždy doviezol.
[smích]
[veselý křik studentů]
- Pozrite sa, to sú naši maturanti! - [Jarda] Naše nejlepší profesorky!
Počuli ste to?
Vraj najlepšie profesorky.
[veselý křik maturantů]
Pojďte za náma!
No ale kam?
Na naše nový místo. Pojďte!
- Pojďte! - [Martina] Počkej!
[kluk] Ale rychle, rychle!
[jásot maturantů]
Nejlepší profesorky! Hej, hej, hej!
Jedem! Jedem!
[rytmická hudba, veselý křik]
[kluk] Nejlepší učitelky!
[rytmická hudba, veselý křik]
Paní profesorko!
[skandování maturantů] Hej! Hej! Hej! Hej!
- Děkuju moc! - Jasný.
Hej! Hej! Hej! Hej!
[rytmická hudba]
- Videla si to? - Čo?
- Vyhadzovali ma do vzduchu. - Nie.
[Jarda] Paní profesorko. Pardon.
Martina!
Pojď! Pojď.
- Ako to bolo? - [Martina] Nie.
Vlasta by si to priala.
Ako to bolo?
[jemná hudba]
[smích]
Poď! Ešte! Tancuj!
A co chceš?
- No, ako to bolo? - Myslíš, jak jsme...
[rytmická hudba]
Tak hele!
[taneční hudba, veselý křik a smích]
[píseň „To okolo nás“]
♪ Letíme, až kde sa končí naša obloha. ♪
♪ To sa láske podobá. ♪
♪ Letíme, je nekonečná naša sloboda. ♪
♪ To sa láske, ♪
♪ to sa láske podobá. ♪
♪ Letíme, až kde sa končí naša obloha. ♪
♪ To sa láske podobá. ♪
♪ Letíme, je nekonečná naša sloboda. ♪
♪ To sa láske, ♪
♪ to sa láske podobá. ♪
♪ Všetko okolo nás. ♪
♪ Pre všetko okolo nás. ♪
♪ Všetko okolo nás. ♪
[píseň skončila]
[rytmická hudba]