Downloaded from YTS.LT
Official YIFY movies site: YTS.LT
Tak.
Tak. Wow. Mange tak.
Tak. Okay.
Okay, stille. Tak.
Jeg er overvældet, men ti stille.
Mange tak.
Tak. Velkommen til showet.
Godt at være tilbage med en helt ny special.
Min sidste special kom på Netflix forrige jul,
og i den special talte jeg om, at den forrige special blev nummer et
på grund af alle klagerne.
Og fjolserne gjorde det igen.
Hvornår lærer de det? Helt ærligt.
"Forbyd den fra…"
Nummer et overalt.
Mit navn trendede i tre dage den jul.
Jeg var ikke den eneste trendy komiker.
Kender I komikeren Rosie Jones?
Hun har cerebral parese, og hun var med i et tv-quizprogram,
og troldene kom ud på Twitter: "Hun er ikke sjov."
"Du siger det, fordi hun er handicappet." "Du forsvarer hende…" Frem og tilbage.
Det var ikke hendes største kontrovers.
Sand historie.
Tidligere samme år lavede Rosie Jones en dokumentar for Channel 4
om sin tilstand, sin lidelse,
den trolling, hun oplever, og de fornærmende navne.
Hun gav den en provokerende titel:
Er jeg retarderet?
Ja. Godt. Styrke til hende.
De folk, der klagede, var handicapforkæmpere.
De angreb hende.
"Du kan ikke bruge det ord." "Hvad? Hvorfor?"
"Du er fysisk handicappet. Det er for psykisk handicappede.
Et nedsættende udtryk skal beskrive din egen tilstand."
Rosie Jones sagde i bund og grund: "Er jeg retarderet?"
Og handicapforkæmpere sagde:
"Nej, du er spastiker."
Det er groft, ikke?
Jeg mener…
Det er kontekst.
Hun brugte det til at styrke folk.
Hun blev kaldt det og sagde ikke: "Det er ikke mig." Hun generobrede ordet.
Handicapforkæmpere siger: "Nej, du skal være specifik.
Kun folk, der er retarderede, må bruge ordet retarderet."
Men hvem siger det til dem? Hvem…
Ikke? Hvem skal…
Man går ikke ind i et rum, hvor Bubba
ligger på gulvet og farvelægger.
Og man siger: "Okay, Bubba?"
Han siger: "Ja."
Nej, lad være.
Det er en svær balance. Lad os…
Han siger: "Ja." "Ved du, at du må sige retarderet?"
"Hvorfor?"
"Tænk, din dumme idiot. Tænk."
Jeg synes bare, at hun må bruge ordet i en kontekst.
Hvis hun ikke må, så har jeg brugt det nu, så jeg får problemer igen.
Nej, jeg brugte ikke ordet. Det er min pointe.
Folk siger: "Han brugte ordet."
Jeg brugte det ikke.
At bruge det ville være at kalde nogen det ord.
Så bruger man det.
Jeg sagde ordet i en diskussion om det forbandede ord.
Det bør være tilladt, ikke? Blandt voksne.
Vi bør være enige om, uanset hvor vi står politisk,
bør vi være enige om, at ytringsfrihed er en god ting.
Det har det altid været…
…og det vil det altid være.
Men nu er der grupper, som siger: "Nej, vi kan ikke lide det.
Vi har ombestemt os. Vi kan ikke lide ytringsfrihed længere.
Folk vil kun have ytringsfrihed, så de kan sige frygtelige ting."
Det passer ikke, og hvis det gjorde,
så er det gode, at man må svare med frygtelige ting.
Det er et rigtig godt system.
Og ytringsfrihed giver ikke lov til alt. Det er en misforståelse.
Der er masser af forbehold, som jeg faktisk er enig i.
Man må ikke opildne til vold. God regel.
Man må ikke bagtale folk. God regel.
Man må ikke bagvaske folk.
Fascinerende fakta om injurier.
Man kan ikke bagvaske de døde.
Så jeg kunne stå her og sige:
"Gandhi fik den tit i røven."
Hvis jeg ville.
Hvilket jeg vil.
Ytringsfrihed er den vigtigste rettighed, alle rettigheder kommer fra.
Uden ytringsfrihed, ingen menneskerettigheder.
Vi har ytringsfrihed i teorien her i landet lidt endnu.
Vi må kritisere regeringen. Vi må kritisere politiet.
Men vi er heldige her. Nogle lande er misundelige på os.
I nogle lande får man bank, hvis man kritiserer politiet.
At kritisere regeringen giver fængsel på livstid.
De flygter fra undertrykkelsen. Som I ville gøre.
De flygter hertil: "Vi vil bo i England."
"Hvorfor?" "Ytringsfrihed."
"Kom ind. Velkommen. Hvad vil du nu?"
"Marchere." "Og sige hvad?"
"England er et lorteland." "Tak."
Det har de ret til.
Men jeg er for gammel nu til ikke at sige, hvad jeg vil.
Jeg vil sige og gøre, hvad jeg vil hele tiden.
Jeg vil gøre min favoritting.
Jeg vil ikke gøre det næstbedste, hvis jeg kan gøre min favoritting.
Min favoritting er tennis.
Jeg spiller hver fredag.
Jeg glæder mig og spiller. Det fuldender ugen.
Hvis jeg på en fredag skal gøre det næstbedste,
som for tre uger siden at tage til naboens barns begravelse,
så tænker jeg:
"Det her er
kedeligt."
Men vi ønsker alle sammen respekt, ikke?
Vi ønsker alle sammen respekt, og vi vil hæve vores status i samfundet.
Vi kan ikke undgå vores udvikling.
Det er gruppeudvælgelse fra dengang, sladder styrede stammerne.
Og der er stadig to måder at hæve sin status i samfundet på.
Man kan være dygtig til noget.
"Han er en god jæger. Tag med ham. Han er god for stammen."
Man kan også hæve status gennem dyd.
"Han er ikke en god jæger, men han er klog eller venlig."
Og så, med fremkomsten af sociale medier,
opdagede folk pludselig, at de kunne sige, at de er dydige.
Ingen beviser på det.
Bare masser af flag i deres biografi, ikke?
Og de hæver deres status ved at nedgøre andre.
"Se, han er ikke så dydig som mig. Jeg er god, og han er dårlig."
Sådan opstod udtrykket "dydssignalering".
Og jeg hader, når børn blandes ind i det. Tro på det, du vil. Stem, som du vil.
Tag på march. Godt.
Men når jeg ser en femårig med en plakat…
Han ved ikke, hvad der står. Det er den voksne, ikke?
Jeg så en tweet engang. Nogen tweetede:
"Min fireårige så op på mig og sagde: 'Mor,
hvorfor hader Rishi Sunak fattige?'"
Det skete aldrig.
Men det mest irriterende ved dydssignalering er,
når folk er selvglade over at have tidens moral.
Man er, som man er, på grund af hvor og hvornår man er.
Det er ikke modigt af mig at være ateist her i landet i år.
Det var modigt for 200 år siden.
Eller skørt.
Og det er modigt i nogle lande. Eller skørt.
Men folk siger ting som: "Jeg er anti-racist."
"Ja, flot. Det er vi alle."
Sådan skal man være nu, men det var ikke altid sådan.
Var man ikke født nu, var man det måske ikke.
De siger: "Nej, jeg ville altid have været det."
Folk siger ting som:
"Ja, jeg ville skjule Anne Frank."
"Ville du?"
Anne Frank banker på under krigen.
Du åbner, ikke? Der er nazister overalt, ikke?
"Må jeg skjule mig her?" "Hov…"
Jeg lagde hånden på Anne Franks pande.
"Hov. Vent. Hvad sker der, hvis de finder dig?"
"De myrder mig og dig." "Gå ind ved siden af.
De har et fint loft og en skrivemaskine.
Du vil elske det."
Men jeg er anti-racist, selvfølgelig.
Men jeg indrømmer, at hvis jeg var født for 300 år siden,
og jeg var hvid og rig,
så havde jeg nok ejet slaver,
fordi… Nej, fordi… Jeg ville være sød mod dem, så luk røven.
Jeg ville være den bedste slaveejer, I nogensinde…
Nej, det ville jeg. Jeg…
Jeg ville klæde mine godt. Mine slaver ville…
Ja, jeg ville. Jeg ville klæde mine i små jakkesæt.
"Smid smækbukserne væk.
Tag det lille jakkesæt på."
Alle de andre slaver ligner…
Og jeg siger:
"Lad os tage på pub, drenge."
De "hvide" siger: "Slaver skal ikke med på pub."
Jeg siger: "Fuck dig, fascist. De er…
Jeg gør, som jeg vil med mine slaver."
Bartenderen siger: "De må ikke komme ind."
"Fuck dig." Vi tager på saloonbar. Med små jakkesæt på.
"I ser godt ud i jeres jakkesæt.
Sokker på. Vi har sokker på med jakkesæt.
Jeg køber drinks. Læg pengene væk.
I har ingen, men I ved."
Og så griner vi bare og driller hinanden.
Hvis én slappede for meget af, ville jeg straffe ham.
Bare for at bevare status quo.
Hvis han kaldte mig "gammon" eller noget.
Det eneste tilladte racistiske ord.
Det er åbenbart at fint at kalde en hvid person en gammon.
Aldersdiskrimination er fint: "Gamle gammon."
Og det er åbenbart helt fint.
Men jeg generobrer ordet.
Som sorte generobrede N-ordet.
Jeg generobrer "gammon".
Så jeg er på Carluccio's i Hampstead
med mine hvide venner,
og vi hænger ud og siger: "Hvad så, gammon?"
Ikke? Og…
Hvis vores sorte ven, Rupert…
Jeg sagde, det var Hampstead. Hvis…
Hvis Rubert sagde: "Gammon," ville jeg sige: "Du bruger ikke det ord."
Min pointe er, at moral udvikler sig.
Den følger med tiden som alt andet. Tænk over det.
På få generationer er vi gået fra, at ejerskab af slaver var lovligt
og respektabelt i Guds øjne, til at en racist er den laveste, ikke?
En racist er den værste person i samfundet nu om dage.
En pædofil er den værste.
Det er pædofil, så racist.
En racistisk pædofil
er den værste person.
Hvis jeg mødte en racistisk pædofil: "Knep også de små sorte, nar."
Ikke?
Det er fint.
De… De aflyser mig ikke over det.
De har forsøgt i omkring 15 år,
og det lykkes aldrig,
og dem, som vil aflyse mig, er andre komikere,
som gør det, de altid siger.
"Han slår ned.
Komikere bør kun slå op. Vi slår op."
Deres måde at slå op på… De angriber Boris Johnson.
Hvordan fanden er det at slå op?
Idioten har indlæringsvanskeligheder. Han er
en oppustet Gary Busey,
en skide albino-ægmand-tingest.
Han kan ikke sammensætte en sætning. Har I hørt ham tale? Han…
Han er en idiot.
Jeg slår op.
Jeg angriber folk som, jeg ved ikke, Stephen Hawking.
Ja, den største hjerne nogensinde. Man kan… Han kan tage det.
Og selv, da han var i live, for han…
Han er delvist robot, ikke?
Han er en talende stol,
så man kan sige, hvad man vil.
Og han var åbenbart på Epsteins ø, så fuck ham. Jeg…
Hvad lavede han der? Hvorfor…
"Jeg vil…" "Hvorfor?"
Han er der bare og…
"Hvad?" Jeg kender pædoer, som ville dræbe for en billet.
Og han fylder bare en plads.
Det er nok DEI eller noget. "Vi skal bruge en."
Jeg ville sige: "Hvad laver du, Steve?"
"Jeg tænker underlige ting."
"Fuck af."
Det er nok en hadforbrydelse.
Det er det, så…
Et trendy ord: "Hadforbrydelse."
Folk siger altid: "Var det en hadforbrydelse?"
"Hvorfor?" "Det gør det værre."
Gør det? Hvorfor?
Hvis nogen angreb mig på vej hjem i aften
og tævede mig, stak mig og hældte syre på mit ansigt…
Jeg vågner på intensiv.
Åbner øjnene gennem bandagerne. En betjent: "Mr. Gervais?" "Ja."
"Det var ingen hadforbrydelse."
"Gudskelov for det."
Ret hadfyldt, ikke?
Men nej, en hadforbrydelse
er noget, der er baseret på ens race, handicap, seksualitet.
En fyr med en pistol, han vil dræbe nogen tilfældigt.
Han ser en mængde og siger…
Bang. Dræber en.
I retten siger dommeren: "Hvorfor dræbte du personen?"
"Ingen grund."
"Så du er ikke snæversynet?" "Nej da."
"Årh.
Ti år."
En anden fyr har en pistol. "Jeg hader dværge."
Han ser en lille dværg og sigter. Bang. Dræber dværgen.
I retten siger dommeren: "Hvorfor dræbte du dværgen?"
"Fordi jeg hader de små idioter."
"Du er snæversynet. Tyve år."
Han bør ikke få flere år for en dværg.
Det er sværere at ramme. Ikke?
Hvis jeg var dommeren: "Skød du en dværg 100 meter væk?"
"Ja." "Skideflot. Det er…
Fem år.
I hæren. Send ham i hæren."
Jeg har det dårligt med den joke, for jeg læste om,
hvor svært dværge har haft det igennem historien.
I middelalderen blev de tortureret og dræbt,
lagt i tønder med pigge og rullet ned ad bakker for sjov.
I Victoriatiden optrådte de i cirkus og skulle gøre alle mulige farlige ting.
Og så sent som i 1980'erne
kan jeg huske, at colleges havde dværgkastning,
hvor de var som pile. Eller dværgbowling.
Men nogen sagde: "Hvad fanden laver vi?
Kan vi holde op med at få dværge til at gøre lort for at underholde os?"
Det stoppede, men kom tilbage. Nu er de med i De Paralympiske Lege.
Nu har de en… Ja.
"Lad os køre om kap med dem, og…"
Ja.
"Lad os smide dem i vandet og se, om de kan svømme."
Det kan de. Så…
Den der kræver lidt arbejde.
Folk ved ikke, hvor meget disse turnéer kræver.
På min sidste havde jeg 60 aftener med nyt materiale.
Jeg havde 25 med ufærdigt arbejde.
Så tog jeg på en 85 dage lang arenaturné, hvor jeg finpudsede.
En anmelder sad ved sit køkkenbord: "Doven."
Han kaldte mig umoden og vulgær.
Fireøjet idiot.
På min alder irriterer alt mig.
Jeg siger det en gang om dagen: "Hvor fungerer ting ikke bare?"
Ikke? Alt muligt.
Fjernbetjeningen til tv'et. Den fungerer.
Man tager den igen. Hvad skete der de sidste ti sekunder?
Mobildækningen i Hampstead er noget lort.
Jeg går i palæet: "Kan du høre mig nu?"
Hvis man ringer på de brostensbelagte gader.
Der er fem søjler, dejlig samtale.
Et skridt i en forkert retning…
Ved I, hvorfor dækningen er noget lort? Fordi alle er så fornemme.
Ingen vil have et tårn i haven,
for de er grimme og giver kræft.
Men jeg sagde til byrådet: "Find en blind, som allerede har kræft…
Sæt det i deres have og sig intet."
Men glem livløse genstande. Folk irriterer mig mest.
Jeg siger det her dagligt:
"Der er altid én, som ødelægger det."
Ikke? Hvorfor?
Jane og jeg sad i et fly til San Francisco.
Vi letter. Første klasse. Seleskilt, ding. De serverer drinks. Skønt.
Og en kvinde to rækker bag os tager sin bærbare frem
og begynder at hamre alt muligt vigtigt.
Hun har armringe på.
De smadrer mod…
Det driver mig til vanvid. Det lød som en Morris-dans.
Det drev mig…
Men det er ikke ulovligt. Jeg kan ikke sige: "Ring-politiet."
Så jeg må bare lide i stilhed og håbe, at vi styrter.
Sådan kommer jeg over tingene nu.
Jeg stirrer på irriterende folk
og forestiller mig, at vi begge er døde en dag, og det…
Piloten ville sige: "Vi styrter."
Flyet styrter, vi skal dø,
og jeg ser på hende…
Og jeg griner.
Flyet smadrer ind i et bjerg. Vi brænder.
Men jeg lever et sekund længere og ser hende totalt smadret.
Det, man har brug for, ikke?
Vi tog på en dagstur i San Francisco.
Vi sejlede til Sausalito, en dejlig, lille havneby.
Vi tog på sightseeing, men klokken 11, med jetlag, var vi sultne.
Vi har brug for frokost.
Vi fandt en restaurant, der var åben.
Tom, selvfølgelig. Perfekt restaurant for mig. Tom.
Vi sad ved vinduet og kiggede ud over bugten.
En søløve skvulpede rundt. En pelikan landede.
Tjeneren kommer med vores mad. Åh, det er…
Så pludselig i al den fred og perfektion
kommer en afrydder ud af køkkenet.
Han står i den tomme restaurant og gør sådan her.
Jeg så på ham. Jeg så på Jane.
Jane så ikke engang op. Hun sagde: "Intet at gøre."
Jeg var helt alene. Og sveden begynder. Jeg sveder.
"Okay, han gør det igen." Ja, han… Sådan.
Jeg banker gaflen mod tallerkenen og stirrer.
Jane: "Han ved ikke, hvorfor du stirrer."
Han skal sige: "Er du okay?"
"Nej, ikke rigtig. Du gør sådan."
"For guds skyld, han er afrydder. Han er på arbejde. Lad os spise og gå."
Måltidet er ødelagt.
Og jeg måtte ikke gøre noget.
Sådan her klarede jeg de sidste ti minutter af måltidet.
Det passer.
Jeg spiser. Hver gang han gjorde det: "Idiot!"
Sådan går det.
Dette show skulle have været finere.
Spøg til side, jeg tror, at det er mit ærligste show indtil videre.
Ikke på Edinburgh-fringe-måden.
"Mine forældre døde, så jeg blev autistisk." Ikke…
Ikke alt det lort.
Mine forældre døde, men jeg er ikke autist.
Fordi jeg fik en Rubiksterning engang og smed den lige i skraldespanden.
Jeg tror, at det er testen.
Nej, titlen er "Dødelighed", men det er et positivt show.
Synes jeg, og det er…
Jeg vil fortælle, hvad jeg har lært.
Hvordan det er på min alder, for jeg er gammel nu.
Se. Stilhed. Første år.
Indtil i år: "Du er ikke gammel."
Nu siger de: "Fortsæt."
De gør det faktisk værre.
De siger ting som: "Ja, men det gode ved at blive gammel er,
at folks meninger intet betyder."
De skal betyde lidt, fordi det forhindrer, at man går rundt med lort i bukserne.
"Se bedstefar.
Se, han…
Han er ligeglad med folks mening."
Nej, han river den af til et bryllup. Det er han.
Men som sagt er det et positivt show.
Fordi at blive gammel er både godt og skidt.
Ja, det er både godt og skidt.
For eksempel, ja, chancen er større nu for et hjerteanfald, slagtilfælde og kræft,
men meget mindre chance for, at jeg bliver voldtaget i et fængsel.
Ja. Se?
Da jeg var ung, tænkte jeg: "Jeg kan aldrig komme i fængsel.
Ikke med den søde røv."
Men nu ved jeg, at de ville lade mig være. Ikke?
Her er jeg den første dag med mit håndklæde. Jeg fløjter.
De står ved tremmerne og… Ikke?
Jeg ville blive længe i brusebadet.
Ingen kigger. Ingen interesse.
Den store fare for mig nu ved at bøje mig i brusebadet
ville være min ryg, ikke?
Jeg falder om og skal hjælpes op i køjen
af to homoseksuelle voldtægtsmænd, som lægger mig nøgen ned og går.
"Drenge. Før I går. Min skulder gør ondt. Kan I hjælpe med…"
De siger: "Nej." "Hvad mener du? I er homoseksuelle voldtægtsmænd."
De siger: "Vi er ikke monstre."
Jeg ville føle mig mere sikker i et fængsel nu. Jeg har penge.
Jeg kan betale mig fra fare.
Den første dag ville jeg sige: "Hvem er den store leder?"
"Chopper Harris, afdeling D."
Jeg besøger Chopper og siger:
"Jeg skal sidde et år.
Du får en million pund, hvis du ikke lader folk banke mig,
stjæle min mad,
og ingen giver mig finger."
Det har jeg aldrig sagt før. Jeg har…
Chopper siger: "Der er intet forspil her, makker."
På min alder er jeg glad for, at Harold Shipman er væk.
Hvis I forstår?
Nogle af jer er for unge til at kende Harold Shipman.
Han er vores værste seriemorder.
Han dræbte 300 mennesker. Ældre mennesker. Min pointe.
Han ville holde øje med mig. "Et par år til."
Og han var læge, ikke?
Men I har ikke hørt om ham,
fordi han aldrig står på lister over de værste seriemordere.
Og han var en af de værste nogensinde.
Men han opførte sig ikke som en seriemorder.
Han var læge. Gammeldags.
En lille skjorte og slips. Lille tweedjakke, lille skæg, små briller.
Tog på hjemmebesøg.
Han tog hjem til Edna på 85.
"Er du okay, Edna?" "Ja." "En kop te?" "Ja, tak."
Han lavede en dejlig kop te til Edna.
Og så en dødelig mængde opioider.
Han gav Edna teen og så hende drikke den
og falde i søvn og dø, og det var det.
Han onanerede ikke engang.
Ja, det er spild. Ja.
Du er fræk.
Det er…
Og
De tror, at han fik idéen som dreng.
Harold Shipman, lille Harold Shipman, så sin mor dø af lungekræft og få morfin.
Det satte tanker i gang: "Jeg bliver læge og gør det."
Jeg ved ikke, om det betyder, at han kunne lide, at morfinen
tog morens smerte, så det var som medlidenhedsdrab.
At genopleve venligheden. Eller det modsatte.
Han var jaloux på gamle, som levede længere, og straffede dem.
Det betyder intet. Eller nej.
Hvis man forstår, hvorfor nogen gør det,
kan man se tegnene i fremtiden og stoppe en forbrydelse, før den sker.
Som, når der er et skoleskyderi i USA.
Det er normalt en emo,
som går ind i en børnehave og dræber 30 børn og skyder sig selv.
Og alle øjenvidner siger det samme.
"Han var en enspænder. Han sad bagerst.
Han var genert og blev mobbet."
Lad os samle de idioter nu.
Hvis I forstår?
Man går ind på en skole og ser, hvem bøllen banker, ikke?
"Jeg tager over, makker. Tak."
Så slæber man fjolset til Borstal eller fængsel eller noget.
"Find en anden."
Han gør det faktisk… Han gør det godt. Vi har brug for flere…
De banker fremtidige børnemordere.
Man bliver besat af forbrydelse og straf som ældre.
Jeg er interesseret.
Jeg læste filosofi, og meget af det er moral.
Og jeg har altid været imod dødsstraf.
Jeg var ung og venstreorienteret og imod dødsstraf.
Nu er jeg gammel og stadig imod dødsstraf.
Men nu elsker jeg, når nogen bliver dræbt,
mens de gør noget, de ikke bør.
Man ser en fyr i Brasilien. En gidselvideo.
Ung pige. Han sigter mod hovedet. "I tager mig ikke levende, pansere."
Og så skyder de bare hjernen ud på ham.
Jeg elsker det.
Pause. Spol tilbage.
Eller når en tyrefægter bliver dræbt.
Det er min favorit.
Især, når hornet går op i røven.
Det kalder jeg "et hul i Juan."
Tak.
Nej, lad være.
Eller videoer fra det "lovløse" New York.
På Instagram og YouTube. Det er en med en iPhone.
En person vælter ting i en lille kiosk.
Hættetrøje og kniv. Han stjæler sprut.
Film bare. Han slipper af sted med det.
Men så fra bag disken kommer en lille 70-årig koreansk mand
og banker ham ihjel med en kost.
Jeg elsker det sgu.
Jeg vil være en 70-årig selvtægtsmand.
Gå rundt i Hampstead med en vandrestav.
Men hov, det er et sværd.
Jeg ville male den hvid, så jeg ser mere sårbar ud.
Mørke briller.
Jeg ser en bande.
Jeg går hen til dem: "Undskyld mig.
Ved I, hvor Nike-butikken er? Jeg vil købe Air Jordans med pengene."
Og når de tager dem: "Forbandede idioter."
Men dødsstraf er ikke sådan, vel?
Det er ikke i selvforsvar.
Det er iskold retfærdighed.
Hvad man end har gjort. Man har myrdet folk.
I retten bliver man kendt skyldig.
Hen på dødsgangen.
Nogle gange i 10, 15 år, hvilket virker unødigt grusomt.
Så myrder de en foran vidner.
Og det er fra Bibelen. "Et øje for et øje. En tand for en tand."
Staten siger: "Du myrdede nogen, så vi myrder dig."
Men hvis man voldtager og myrder nogen,
bliver man stadig kun myrdet.
Er det ikke et smuthul? Det er…
Det lugter af kvindehad.
Dommeren siger: "Voldtægten var gratis, men vi vil…"
Dommeren bør sige: "Du voldtog og myrdede,
så du bliver ført et sted hen, hvor du bliver hængt og voldtaget."
"Samtidig?" "Ja.
Vi har masser af frivillige med dildoer."
Så han hænger sådan og…
"Fuck af."
"Din idiot."
"Okay, han er død." "Det ved jeg."
Det virker måske.
Man bliver mere og mere gnaven.
Ikke kun mig. Det sker også for jer.
Fordi man ser mere lort,
og man tænker: "Fuck. Nu igen."
Byrden vokser, og alderen gør en svag, så byrden bliver tungere.
"Åh gud, ikke igen."
Man kan ikke dø nu om stunder. Vel?
"Gudskelov, jeg dør.
Fuck, jeg er tilbage." Ikke?
De kan transplantere alle organer nu.
Alle organer.
Ikke hjernen. Det er ulogisk. Man er sin hjerne.
Så det er en alt andet-transplantation.
Det ville jeg gerne.
Glem den her. Jeg vil have den her.
Jeg ville give en million pund til videnskaben, så når jeg dør,
bliver min krop knust.
Dræbt, men mit hoved er intakt på is og venter på en kropsdonor.
En stakkels fyr får hovedet knust.
Sæt mit hoved på hans krop, og jeg er tilbage, ikke?
Statistisk set får jeg også en større penis, så…
Oddsene er gode, tro mig.
Jeg vågner i fremtiden og ser arret: "Det er okay.
Du drømte om en stor diller.
Lad os tage lidt alenetid, ikke?"
Jeg starter, men kigger ned:
"Det er ikke min diller." Ikke?
"Det er ikke min diller.
Åh, det er ikke min diller.
Heller ikke min hånd. Bliv ved." Ikke?
Jeg havde et interview. Journalisten kunne ikke lide mig.
Han stillede et spørgsmål. Det var uhøfligt.
Så jeg gav et falsk svar.
"Hvad har du planlagt til din begravelse?"
"Jeg vil fodres til løverne i London Zoo."
"Virkelig?" "Ja."
Dyrepasseren skal køre min fede, døde, nøgne, oppustede krop i en trillebør.
Kast den ned i løvens hule.
Turisterne siger: "Er det ham fra The Office?"
To store løver kommer og begynder at æde mig.
Og løver starter med de bløde dele for at komme ind i brystkassen.
Så de tager nok en testikel hver, for det er det mest tilgængelige…
De hænger nok en meter fra hinanden.
Så de er lette…
De begynder at æde mod mig som Lady og vagabonden. Romantisk.
Jeg sagde det, og han troede på mig.
Så meget, at han ringede til London Zoo og spurgte, om det er tilladt.
Og de sagde: "Nej, selvfølgelig ikke."
Så da artiklen kom, var overskriften:
"London Zoo afviste Rickys anmodning om at blive fodret til løver."
Som om jeg er en psykopat.
Min pointe er: Tænk ikke på, hvad der sker efter døden.
Lad andre tænke på det.
Du er død. Du har gjort dit.
Jeg kender folk, som er stressede over det.
Religiøse folk.
De tror på himlen og helvede og alt det.
Så nu tænker de: "Var jeg god nok?
Himlen er fantastisk, men helvede? Ender jeg i helvede?"
Jeg siger: "De opfandt helvede for at skræmme børn."
Min yndlingsgyserfilm nogensinde er stadig den originale Eksorcisten.
Første gang jeg så den, på VHS, var jeg forbløffet.
Jeg så den straks igen. Elskede den.
Der er en del, som skal være gribende.
Og jeg grinede, første gang jeg så den,
fordi det er, at djævlen er barsk og barnlig.
I kender den. Pigen er besat af djævlen.
De udfører eksorcisme.
De kaster helligt vand på hende. Hun hvæser.
De siger: "Kristi kraft tvinger dig.
Kristi kraft tvinger dig."
Og djævlen får pigen til at vende hovedet og sige:
"Din mor sutter pik i helvede."
Og fyren, han er knust.
Han tænker: "Det er den rigtige djævel, så han ved det. Det er sandt.
Min stakkels mor sutter pik i helvede."
Hvis forskerne fandt djævlen… Jeg tog fejl, de fandt djævlen.
De testede ham, fagfællebedømmelse,
de vandt Nobelprisen i alt,
for det ville være den største opdagelse nogensinde.
Jeg ville se forbløffet på videnskaben,
men sige: "Man skal følge videnskaben, så jeg tror på djævlen."
Ikke kun tro, men viden. Jeg ville ønske at møde ham.
Hvis djævlen faktisk eksisterede, ville jeg se det med mine…
Hvis det var sikkert. Djævlen er ikke sikker.
Hvis han fandtes, ville vi finde ud af det, ikke?
Vampyrer lever for evigt, men nu ved vi, at hvidløg skader dem.
Så vi opdagede noget.
Hvis man sætter en djævel i et bur med en kvist persille, så er han svag.
Jeg ville møde djævlen og sige…
Han ville stå her. "Er du djævlen?" "Ja."
Og han ville prøve at såre mig.
Og det var hans bedste idé?
Og han sagde: "Rick." "Hvad?"
"Din mor sutter pik i helvede."
Jeg ville sige: "Jeg er ligeglad."
Hun er død.
Og hun var heteroseksuel.
Og hun havde ingen tænder til sidst.
Så… Nej.
Men det er helvede.
Tænk på de frygtelige ting, der kunne ske.
Voldtægt med stave. Rotter æder hendes øjne.
Min mor sutter pik? Sådan, tøs.
Det må… Det…
Det må være et af de bedre job i helvede.
Det er… Forfærdeligt job på jorden.
Jeg har aldrig suttet en pik.
Men hvis jeg døde og vågnede: "Jeg er i helvede."
Evig tortur.
Jeg ville se en pik og gøre sådan.
"Intet problem."
Jeg ser folk blive flået levende,
og jeg æder.
Jeg gør sådan. Jeg…
Jeg ville se på den store mand: "Jeg gør det godt. Lad mig om det."
Og…
Djævlen står med et clipboard og ser forvirret ud:
"Ingen går lige efter pikken, men…"
Og han siger: "Okay. Fortsæt."
Og jeg siger…
Hvad, hvis han sagde:
"Jeg gav dig strygning."
"Fuck. Jeg kunne…
Jeg kunne have strøget."
Hvem får suttet pik i helvede? Det vil jeg vide.
For vi er der som straf, og det er en godbid.
Jeg ville føle mig selvtilfreds og tænke: "Det er godt."
Ikke godt, men jeg ville…
Men djævlen er en nar.
Jeg ville sige: "Gad vide, hvis pik det er.
Det er Hitler, for fanden.
Jeg sutter Hitlers pik."
Hvordan er det okay at gøre det offentligt?
Fordi hvis jeg fulgte efter en af jer og råbte gennem brevsprækken:
"Sutter Hitlers pik," så ville I ringe til politiet.
Men I har betalt for at høre mig sige det.
Det var fandens.
Det her er populært i England lige nu
og i USA, især Californien.
Psykisk sygdom.
Det er blevet vildt stort.
Da jeg gik i skole, var man dum eller klog,
normal eller skør, ikke?
Nu er der tusind nye skøre.
Det var pinligt: "Jeg er ikke skør." Nu siger folk: "Jeg er skør."
De vil… "Jeg er skør."
Alle, jeg kender i medierne, har ADHD.
"Jeg har ADHD." "Ja, det har jeg også." "Jeg tog testen fem gange."
"Bestod femte gang." "Godt klaret." Ikke?
Og det er… De…
"Jeg skriver en sang om det. Et digt, en bog." "Godt klaret. Ja."
Og de praler af det. De skriver det i deres CV og i deres…
Der står "Lidelse."
Hvornår begyndte vi at prale af lidelser?
For 20 år siden havde man ikke et visitkort,
hvor der stod: "Ron Pike, kønsvorter."
Ikke? Bare hold det for dig selv. Folk er ligeglade.
Den nye pandemi blandt unge bliver frygt og angst,
for nu er en hel generation vokset op med sociale medier.
Tilfredsstillelse. Styrker ikke.
De kan ikke være sociale og tale med folk.
De gemmer sig bag en identitet og avatar.
Lærere og forældre lader dem have psykiske sygdomme
i stedet for at stoppe det.
Nu frygter de det, de elskede. Internettet og AI.
Unge er bekymrede over kunstig intelligens.
Og jeg vil sige det her om AI: Hvis det bliver en byrde, så sluk.
Som vi gjorde med bedste.
Og…
En anden frygt blandt unge er klimaforandringer.
De er virkelig bekymrede over global opvarmning.
Jeg undersøgte det, og hvis iskapperne smelter,
vil havniveauet stige 60 meter overalt.
Alle kystområder bliver påvirket lidt,
men den virkelige ødelæggelse og tab af liv bliver steder som Kina og Indien.
Så slap af. Det er…
…fint.
Men vi lider alle af lidt psykisk sygdom.
Vi er alle på spektret, ikke? Alle har lidt OCD eller angst.
Jeg er hypokonder.
Jeg vågner og tænker: "Hvad er der galt?
Det var der ikke i går. Hvad er det?"
Jeg googler det og tænker… Jeg får katastrofetanker.
Jeg googler det, og de første fem eller seks er fine.
"Det kan være angst." "Ja, måske."
"Mangel på søvn." "Ja."
"Mangel på fibre." "Jeg tager mere." "B-vitamin." "Jeg…"
Jeg presser på indtil: "Kræft."
Så jeg siger: "Det er kræft." Sådan.
Jeg kom ud af badeværelset: "Jane, jeg tror, jeg har tarmkræft."
"Vi spiste rødbeder i aftes." "Ja."
Jeg vil slutte med et par sande historier, hvis jeg må.
Og som sagt er det nok mit mest ærlige show indtil videre,
så jeg vil tale om noget nyt.
Jeg vil give jer et glimt bag gardinet til Golden Globes.
Og…
Tak. Jeg…
Jeg var vært sidste gang i 2020.
Det var femte gang på ti år.
Den sidste var min favorit.
Fordi verden forandrede sig på de ti år.
Da jeg var vært første gang i 2010,
hadede pressen i USA mig.
"Hvem er den irriterende brite, som fornærmer vigtige mennesker?"
Sidste gang skrev de: "Ja, fuck dem."
Fordi almindelige folk var blevet trætte af prædikener fra mangemillionærer…
Intet galt med det.
Venstreorienterede elite-folk talte om at stemme og genbruge,
mens de fik gratis flyrejser til Pædo-øen.
Så det ramte virkelig tidsånden.
Men altid det samme. Jeg sagde ja til at være vært.
"Men jeg skriver mine egne jokes." Uhørt.
Jeg skriver dem selv og vil ikke øve,
så I kan ikke høre dem på forhånd og aflyse dem."
De lod mig gøre det.
Jeg skulle vise dem til en advokat en time før
for at sikre, at jeg ikke brød loven.
Nogle gange sagde advokaten: "Er du sikker på, du vil sige det?"
"Er det lovligt?" "Ja, teknisk set."
"Lad os gøre det."
Jeg har aldrig fået en joke stoppet.
Det siger noget om dem.
Så… Tak.
Sidste gang sagde de:
"Du skal tale med advokaten dagen før." "Okay, godt."
Så jeg blev kørt til Beverly Hills Center, og de gør det hele klar.
Billeder af de kendte er på stolene.
"Der er Brad, Leo, Bob." Alt det, ikke?
Og en stor vagt viste mig et rum. Han åbnede døren og lukkede den bag mig.
Og jeg så ti advokater med jakkesæt på.
Normalt var det en midaldrende kvinde i en sweater.
Jeg tænkte: "Hvad fanden er der sket?
Fordi det er sidste gang? De sørger for, jeg ikke siger…"
Og de sad der, og jeg sagde: "Hej." De sagde: "Hej."
"Skal jeg sige monologen?" De sagde: "Ja, tak."
Svært publikum, ikke?
Så jeg havde monologen.
Og jeg gennemgik den. Den var syv-otte minutter lang.
Så jeg sagde mine jokes, og efter hver joke så jeg op,
og de gjorde sådan og tog notater.
Et par af de yngre sad sådan her.
Og jeg nåede til slutningen og sagde: "Det var det."
Og de sagde: "Godt."
Jeg sagde: "Fantastisk." "Ja."
Og chefadvokaten,
han var omkring 60 år med hvidt hår,
sagde: "Ja, der var én ting."
Jeg ved ikke, om I kan huske joken.
"Verden så James Corden som en fed mis.
Han var også med i Cats, men den så ingen."
Og det fortsætter.
"Dame Judi Dench sagde, at hun var født til rollen.
For hun elsker at smide sig på gulvtæppet,
løfte bagbenet og slikke sin egen fjams."
Så advokaten sagde…
Han sagde…
Det er sandt, forresten.
"Når du siger, at James Corden er en fed mis,
så handler det om hans rolle i Cats?
Jeg sagde: "Ja.
Ja, helt sikkert."
"Okay, godt."
Jeg tænkte: "Det var nemt."
Jeg ville sige: "Kalder du dig selv advokat?"
Og det var det. De sagde: "God fornøjelse," og jeg gik.
Og da jeg gik,
så jeg en anden læne sig frem og vise advokaten sin iPhone.
Og advokaten sagde: "Ja. Undskyld, Ricky, kom tilbage."
Jeg står der: "Ja." Og han holdt telefonen.
De havde søgt på ordet "fjams".
Jeg troede, jeg var sluppet, men nu føles det som skældud.
Chefadvokaten sagde: "Der står her,
at 'fjams' beskriver kvindens kønsdele nedsættende."
"Ja, det er slang for 'skede' i England. Bruger I det her?"
"Nej, men vi rejser rundt i verden,
og nu, hvor vi ved, at det er nedsættende,
må vi censurere det."
Jeg sagde: "Lad være. Seerne ved ikke, hvad jeg sagde.
Det er min punchline."
"Hvis det er nedsættende."
"Hvilket ord kan jeg bruge, som I ikke censurerer?"
Han sagde: "Du kan sige 'skede'."
"Jeg siger ikke 'skede'." Det er ikke sjovt. Det er så klinisk.
Judi Dench ville sige:
"Hvorfor taler han om min rigtige skede?"
"Sådan er 'fjams' ikke. Det er ikke så specifikt."
For "skede" er så…
"Hvor er din skede?" "Der." Ikke?
"Hvor er din fjams?" "Der."
En af de yngre: "Hvad med 'kasse'?"
"Jeg siger sgu da ikke 'kasse', makker."
"Slikker sin kasse."
Jeg sagde: "Fjams er perfekt. Folk ved ikke, at…
I USA ved de ikke… Det er ikke stødende. Det er…"
Jeg sagde:
"Børn bruger ordet i England."
Ikke? De købte den ikke.
Så jeg sagde:
"Hvad med 'flange'?"
Så de slog ordet "flange" op.
Han sagde: "Det er forvirrende, for i USA en flange noget på en vask."
"Nå, det…
Lad mig sige 'fjams' uden censur."
Jeg kæmpede for ordet 'fjams'.
Det var som i Tolv vrede mænd: "Ingen går, før jeg må sige 'fjams'."
Efter ti minutter blev de trætte. "Det går ikke."
"Kom nu. Jeg skriver… I får ingen klager."
Til sidst sagde advokaten: "Okay, du må sige 'fjams'."
"Og I censurerer det ikke?" "Nej." "Lover du det?" "Ja." Og jeg gik.
Jeg vidste, de ville gøre det. Og de gjorde det sgu.
Så da jeg sagde "fjams,"
pegede jeg.
Det mest stillede spørgsmål om Golden Globes er altid:
"Blev folk så vrede, at de kom hen bagefter…"
Jeg siger altid: "Nej."
Jeg ville ikke sige det, hvis det skete, for jeg kan ærligt talt ikke lide sladder.
Der var en fyr, som tog det lidt forkert.
Det var ikke en dårlig… Nej.
Kameraerne fandt ham. Jeg styrer dem ikke.
De overraskede ham. Det var Elton John, ikke?
Men det var ikke en dårlig joke. Jeg præsenterede Madonna, okay?
Og jeg fandt senere ud af, at han og Madonna havde en fejde,
og han hadede at blive nævnt i samme sætning.
Jeg vidste intet og blev forvirret.
Det var ikke med i monologen, og jeg var der i tre timer.
En gang imellem siger de:
"Vil du præsentere…?" "Ja."
Af og til improviserer jeg.
Jeg improviserede, fordi jeg så Elton John forrest.
Det her var joken:
"Vores næste uddeler er dronningen af pop.
Ikke dig, Elton. Sæt dig ned."
Og han gjorde sådan her.
Og jeg tænkte: "Han hadede det.
Hvorfor… Åh gud. Tror han, jeg er homofob? Det er jeg ikke." Alle mulige tanker.
Så tænkte jeg: "Han må have hørt værre ting."
I 1980'erne, da Elton John var i skabet…
Han var ikke ude. Han var gift med en kvinde.
Og formand for Watford fodboldklub.
Han og hans kone så Watford spille,
og hele folkemængden sang:
"Bøj dig ikke ned, når Elton er her. Du får måske en diller i røven."
Og det sætter min lille spøg i perspektiv, ikke?
Jeg ved ikke, hvordan fodboldfans starter samtidig i samme toneart.
Deler de noder ud før…
"Vi synger 'Diller i røven' i C. Jeff har en solo." Det er… Og…
De tager en traditionel sang og ændrer teksten.
Et geni ændrer teksten,
så den støder nogen eller noget eller et sted eller noget.
Jeg kan huske, at de brugte den gamle Cockney-sang.
Min ægtemand sagde følg efter den vogn
Og ingen dingeldangel på vejen
Kan I huske den? Ordet "Dingeldangel"?
De bruger det kreativt i deres version.
Det var deres tekst. Det var i 80'erne.
Det er ikke politisk korrekt. Undskyld.
Men de er fodboldhooligans. Hvad gør man?
Så lad os analysere deres geniale tekster. De sang det her dengang.
Bøj dig ikke ned, når Elton er her
Du får måske en diller i røven
Måske.
Ikke nødvendigvis hans, men…
Matematikerne siger: "Der er en lille…"
Hvis tusind folk bøjede sig, mens Elton var her,
ville en af dem måske…
En cyklist stiger af: "Undskyld."
Og han siger: "Fuck."
Og forskerne siger: "En."
Ikke? Der er en lille…
Og "Når Elton er her." Det er tvetydigt. Det kunne være…
To herrer kunne have analsex på et hotelværelse,
og næste dag finder de ud af, at Elton John var ved siden af,
og de siger: "Jeg fik en diller i røven, mens Elton var her."
Det har de ret i.
Bøj dig ikke ned, når Elton er her
Du får måske en diller i røven
Han tør kalde os "dear"
Vi ved alle, han er en fucking queer
Undskyld.
Og så: Han dangler og dingler
De vendte det. Hvorfor?
Dangler og dingler
Han leger med folks diller
Igen, jeg ved ikke, hvad "leger med" betyder her.
Det kunne være… Det kunne være hvad som helst, ikke?
"Vil du ikke sutte?" "Nej."
Dangler og dingler Leger med folks diller
Han er i alle røve i byen
Jeg ville stoppe dem der. "Nej." Det er beviseligt falsk.
Han er ikke i alle røve i byen, vel?
Det kan vi bevise. Tag en lille by. Tag Watford.
120.000 mennesker.
Han er ikke i 120.000 røve, vel?
Halvdelen er kvinder, så højst 60.000.
Og jeg tror ikke, han har været i 60.000. Men det er ikke min pointe. Her er den.
Hvad syntes hans kone om det? For han var i skabet, ikke?
Hun er blevet gift med Elton John. Hun er forelsket.
Hun er så stolt. Elton John, formand for Watford.
"Jeg er gift med Elton John, popstjernen."
Og så synger hele publikum:
"Bøj dig ikke ned, når Elton er her. Du får måske en diller i røven."
Hun må have sagt: "Hvorfor synger de det?"
Han siger: "Aner det ikke. Se kampen."
Ikke? Det må have været akavet.
Det er næsten slut, men jeg har…
Jeg sagde tidligere, at Golden Globes aldrig har stoppet en joke.
Og det er sandt.
Men jeg huskede lige, at jeg stoppede mig selv,
fordi jeg var lidt bange, og jeg vil…
Jeg var forsigtig, men vil fortælle den.
Jeg fik chancen for at præsentere Jason Momoa.
Kender I Jason Momoa? Ja, ikke?
Så jeg tænkte, at meta-joken ville være at vise mit hykleri og min fejhed.
Jeg må kritisere skuespillere. Hvem er bange for skuespillere?
Men med en stor fyr er jeg ikke så modig.
Så jeg ville sige:
"Jeg har intet dårligt at sige om vores næste uddeler,
for han har en pik som en babys arm," ikke?
Jeg fortalte min ven om det, og han sagde:
"Er det racistisk?"
"Hvorfor er det racistisk?"
"Fordi han er sort og…"
"Det handler ikke om det.
Det er, fordi han er så stor,
at hans pik nok er som en babys arm, ikke?"
Så jeg sagde det ikke, men den var god. Her er det, jeg ville gøre.
Okay, så jeg går ud og siger:
"Jeg har intet dårligt at sige om den næste uddeler,
for han har en pik som en babys arm.
Ikke som Peter Dinklage med en arm som en babys pik."
Det er skønt at høre latter igen, for komikere har haft ti underlige år,
hvor vi måtte spørge os selv: "Er det okay?"
Folk kunne finde alt stødende.
Men vi fortsatte og vandt, så fuck dem.
Indtil næste gang. De er ikke væk. De slikker deres sår.
De finder på noget mere skørt.
Men husk dem næste gang.
Det er altid veluddannede fra middelklassen.
Privilegerede, elitære mennesker, som fortæller almindelige arbejdere,
hvad de må og ikke må gøre og sige og grine af,
og de ved ikke, hvor vigtig komik er for almindelige folk.
Da jeg voksede op i Reading med intet,
var humor en livline.
Det var en superkraft, ikke?
Ikke en rigtig en som at flyve, men I ved.
Spørg folk om deres superkraft.
Syv ud af ti siger: "At flyve."
Tre siger: "Superstyrke," og det er godt.
Hvis man er en superhelt og flyver og er stærk, godt.
Men før eller siden siger skurken:
"Se den idiot. Jeg…
Jeg fanger ham og myrder ham."
Min superkraft ville gå ubemærket hen.
De ville ikke vide, der var en kraft.
Man ville slippe fra alt.
Min superkraft ville være evnen til at få nogen, øjeblikkeligt, til
at skide i bukserne.
Man bliver overfaldet. "Giv mig din pung."
Man gør sådan. De gør sådan og siger: "Fuck."
Legen er slut. Det er slut.
Noget andet, jeg er stolt af.
Jeg kan sige, at på mine 64 år
har jeg aldrig skidt i bukserne, så…
Nej, klap ikke. Nej.
Nej! Okay.
Ja.
"Hvorfor elsker du London, Ricky?"
"De klapper, når man ikke skider i bukserne."
Ja.
Men det er næste fase nu.
Det er nok de næste ti år, hvor jeg vil…
Men indtil nu har mit røvhul ikke svigtet mig.
Undervurderet, menneskets røvhul.
"Menneskets hjerne er den bedste computer."
"En lever kan regenerere sig selv."
Dit røvhul arbejder døgnet rundt.
Selv når man sover, gør det sådan her. "Du kommer ikke ud.
Niks.
Ikke ud. Og du kommer ikke ind."
For det er som en kloak derinde.
Men man har et fint dæksel.
Tænk på det. Man går på fortovet.
Hvis det brast… Og man ved, hvad der er i en kloak.
Pis og lort
og sperm og
døde guldfisk.
Fostre.
I Kina.
Kun…
Kun pigerne. Slap af.
Jeg er også på den alder nu, som komiker,
hvor folk siger: "Skal du have et ansigtsløft?" "Nej".
Har I set ansigtsløft? De er stadig sådan.
Man er hos lægen, og lægen siger: "Vil du se gammel eller kinesisk ud?"
Intet galt med det, hvis man er kineser.
Er man det ikke, er det underligt.
Det er stødende. Hvorfor er det tilladt? Man må ikke male sig sort. Hvorfor…
Der er måske vilkår, som sikrer, man ikke er så racistisk.
Lægen siger: "Øjnene er ordnet,
men gå aldrig ud med en lampeskærm på, fordi…"
Så barnligt.
Det er så barnligt.
Jeg håber, at showet var positivt. Ikke om døden, men livet.
Nogle folk frygter at dø og glemmer at leve.
De er så bange for at gøre ting. "Nej, det er farligt."
Alle de sjoveste ting er farlige. Veje er farlige.
Alkohol er farligt. Alkohol er gift.
Det ved jeg. Jeg sælger det. Dutch Barn. Ikke?
Ja, alkohol giver hjernesygdom, leversygdom, nyresygdom,
hjertesygdom, psykisk sygdom, men det løsner én op til fester, så…
Tænk på alle babyerne, som fødes ved hjælp af alkohol.
Mange af dem er misdannede, hvis moren drak videre.
Men det gode ved at blive født som misdannet er,
at man…
Lad mig tale ud.
Det gode ved det er, at man kan begynde at drikke meget tidligere,
og ingen siger… Ikke?
Hvis et normalt barn drikker: "Idiot."
Hvis et misdannet barn drikker: "Ja, bliv ved."
I forstår det.
Man er otte eller ni og har været igennem 27 operationer.
Man har mødt Olly Murs. Tag en drink. Ikke?
Nå.
Tydeligvis har jeg ikke mere kvalitetsmateriale.
Men I har været helt fantastiske. Tak, og farvel.
Tekster af: Mila Tempels