Downloaded from YTS.LT
Official YIFY movies site: YTS.LT
‫- ריקי ג'רוויס: תמותה -‬
‫תודה.‬
‫תודה. וואו. תודה רבה.‬
‫תודה. טוב.‬
‫טוב, שקט. תודה.‬
‫בכנות, אני המום, אבל שקט.‬
‫תודה רבה.‬
‫תודה. ברוכים הבאים למופע.‬
‫זה מדהים לחזור עם מופע ספיישל חדש.‬
‫הספיישל האחרון שלי שודר ב-Netflix‬ ‫רק בחג המולד שלפני האחרון,‬
‫ובאותו מופע ספיישל הזכרתי‬ ‫שהספיישל שלפניו הגיע למקום הראשון‬
‫בזכות כל התלונות.‬
‫והבני זונות הטיפשים עשו את זה שוב. אני…‬
‫מתי הם ילמדו? באמת.‬
‫"תאסרו לשדר ב…"‬
‫מקום ראשון, בכל מקום.‬
‫השם שלי כיכב ברשת‬ ‫במשך שלושה ימים באותו חג מולד.‬
‫לא הייתי הקומיקאי היחיד‬ ‫שכיכב ברשת באותו חג מולד.‬
‫מכירים את הקומיקאית רוזי ג'ונס?‬
‫יש לה שיתוק מוחין,‬ ‫והיא השתתפה בשעשועון בטלוויזיה,‬
‫והטרולים צייצו בטוויטר, "היא לא מצחיקה".‬
‫"אתה רק אומר את זה כי יש לה מוגבלות."‬
‫"אתה רק מגן עליה‬ ‫כי יש לה מוגבלות." ללא הפסק.‬
‫אבל זו לא הייתה השערורייה‬ ‫הכי גדולה שלה באותה שנה.‬
‫זה סיפור אמיתי.‬
‫מוקדם יותר באותה שנה,‬ ‫רוזי ג'ונס עשתה סרט תיעודי לערוץ 4‬
‫שבו היא שיתפה על מצבה, על הסבל שלה,‬
‫קצת על ההטרלות ברשת שהיא סופגת,‬ ‫קצת על העלבונות שהיא חוטפת.‬
‫וכדי לעורר פרובוקציה, היא קראה לסרט,‬
‫"האם אני מפג*ת?"‬
‫כן. נהדר. כל הכבוד לה.‬
‫עכשיו, האנשים שהתלוננו‬ ‫היו פעילים למען אנשים עם מוגבלויות.‬
‫הם ביקרו אותה.‬
‫"אסור לך להשתמש במילה הזו."‬ ‫היא שאלה, "מה? למה?"‬
‫הם אמרו, "כי את מוגבלת פיזית.‬
‫"זה כינוי גנאי לבעלי מוגבלות שכלית.‬
‫"אם את רוצה להשתמש בכינוי גנאי,‬ ‫תשתמשי באחד שמתאר את מצבך."‬
‫אז בעצם, רוזי ג'ונס אמרה, "האם אני מפגרת?"‬
‫ופעילים למען בעלי מוגבלויות אמרו,‬ ‫"לא, את ספסטית".‬
‫זה… זה אכזרי, נכון?‬
‫כלומר…‬
‫יש כאן הקשר.‬
‫היא השתמשה בזה כדי להעצים אנשים.‬
‫ככה כינו אותה, והיא לא התנערה מזה.‬
‫היא אימצה את זה‬ ‫וניכסה לעצמה את המילה מחדש.‬
‫התומכים בבעלי מוגבלויות אמרו,‬ ‫"לא, תהיי מאוד ספציפית.‬
‫"רק אנשים הסובלים מפיגור שכלי‬ ‫יכולים להשתמש במילה 'מפגר'."‬
‫אבל מי יספר להם? מי…‬
‫מבינים למה אני מתכוון? מי…‬
‫אתם לא תיכנסו לחדר ותראו שם, נגיד, את בבה‬
‫שוכב על הרצפה וצובע עם צבעי פנדה,‬
‫ואתם תאמרו, "הכול טוב, בבה?"‬
‫הוא יגיד, "כן".‬
‫לא, רגע. אל…‬
‫זה נושא רגיש. בואו נעזוב…‬
‫הוא אומר, "כן". אתם אומרים,‬ ‫"אתה יודע שאתה יכול להגיד 'מפגר'?"‬
‫"למה?"‬
‫"תחשוב, בן זונה טיפש שכמוך."‬
‫בכל אופן, אני חושב שצריך להרשות לה‬ ‫להשתמש במילה, בהקשר הנכון.‬
‫אם לה אסור להשתמש במילה,‬ ‫אני השתמשתי במילה הרגע,‬
‫אז אני בצרות, שוב.‬
‫למעשה, לא השתמשתי במילה.‬ ‫זאת נקודה שאני רוצה להבהיר.‬
‫אנשים אומרים, "הוא השתמש במילה הזו והזו".‬
‫לא השתמשתי במילה.‬
‫להשתמש במילה זה בעצם לקרוא למישהו ככה.‬
‫זה להשתמש במילה.‬
‫אמרתי את המילה בדיון על המילה המזוינת.‬
‫מותר להגיד דברים כאלה, לא?‬ ‫בין אנשים מבוגרים?‬
‫אם יש משהו שעלינו להסכים עליו,‬ ‫לא משנה מה הדעה הפוליטית שלנו,‬
‫כולנו צריכים להסכים‬ ‫שחופש הביטוי זה עדיין דבר ממש טוב.‬
‫הוא תמיד היה טוב…‬
‫והוא תמיד יהיה טוב.‬
‫אבל עכשיו יש כאלה שאומרים,‬ ‫"לא, טעינו. אנחנו לא אוהבים את זה.‬
‫"שינינו את דעתנו.‬ ‫אנחנו כבר לא אוהבים חופש ביטוי.‬
‫"אנשים שרוצים חופש ביטוי‬ ‫מעוניינים בחופש ביטוי‬
‫"רק כדי שיוכלו להגיד דברים איומים."‬ ‫וזה לא נכון,‬
‫וגם אם זה היה נכון, מה שטוב בחופש הביטוי‬ ‫זה שאפשר גם לענות חזרה דברים איומים.‬
‫זו שיטה ממש טובה.‬
‫אי אפשר לומר כל מה שרוצים בחסות‬ ‫חוקי חופש הביטוי. זו תפיסה מוטעית לגמרי.‬
‫יש המון סייגים לחופש הביטוי,‬ ‫ולמען האמת, אני מסכים עם כולם.‬
‫אסור להסית לאלימות. כלל טוב.‬
‫אסור להשמיץ אנשים. כלל טוב.‬
‫אסור להוציא דיבה, אתם יודעים?‬
‫עובדה מרתקת על דיני לשון הרע.‬
‫אי אפשר להוציא דיבה על אנשים מתים.‬
‫אז אני יכול לעמוד כאן ולומר,‬
‫"גנדי אהב לקבל בתחת."‬
‫אם היה בא לי.‬
‫ובא לי.‬
‫חופש הביטוי הוא זכות האדם החשובה ביותר,‬
‫שממנה נובעות שאר הזכויות.‬
‫בלי חופש הביטוי,‬ ‫לא יכולות להתקיים זכויות אדם.‬
‫יש לנו חופש ביטוי במדינה הזאת,‬ ‫בתאוריה, לעוד קצת זמן.‬
‫אפשר לבקר את הממשלה.‬ ‫אפשר למתוח ביקורת על המשטרה.‬
‫ויש להוקיר מדינה שמאפשרת זאת,‬
‫כי יש מדינות שמקנאות בנו.‬
‫במדינות מסוימות, מי שמבקר את המשטרה,‬ ‫עלול לחטוף מכות, או גרוע מזה,‬
‫מי שמבקר את הממשלה,‬ ‫עלול להיזרק לכלא לכל החיים.‬
‫אז הם נמלטים מהדיכוי ובצדק.‬ ‫גם אתם הייתם עושים את זה.‬
‫הם בורחים מהדיכוי, באים הנה ואומרים,‬ ‫"אנחנו רוצים לבוא לאנגליה".‬
‫"למה?" הם עונים, "חופש הביטוי".‬
‫אנו אומרים, "היכנסו.‬ ‫ברוכים הבאים. מה תעשו עכשיו?"‬
‫"נעשה מחאה." "על מה תמחו?"‬
‫"כמה מחורבן באנגליה."‬
‫"לבריאות. תודה."‬
‫זו זכותם.‬
‫אבל אני זקן מדי עכשיו‬ ‫בשביל להימנע מלומר מה שאני רוצה.‬
‫אני רוצה להגיד ולעשות‬ ‫מה שאני רוצה כל הזמן.‬
‫בא לי לעשות את הדבר האהוב עליי כל הזמן.‬
‫אפילו לא בא לי לעשות‬ ‫את הדבר השני האהוב עליי,‬
‫אם לדעתי אני יכול לעשות‬ ‫את הדבר האהוב עליי.‬
‫הדבר האהוב עליי הוא לשחק טניס.‬
‫אני משחק בכל יום שישי.‬ ‫כל ימי שישי שלי פנויים.‬
‫אני מצפה לזה. אני משחק טניס.‬ ‫זה מכין אותי לשבוע.‬
‫אז אם אי פעם איאלץ לעשות‬ ‫את הדבר השני האהוב עליי ביום שישי,‬
‫כמו לפני שלושה שבועות,‬
‫להשתתף בהלוויה של הילד של השכן,‬
‫אני אחשוב,‬
‫"זה…‬
‫"משעמם."‬
‫אבל כולנו רוצים כבוד, נכון?‬
‫כולנו רוצים כבוד,‬
‫וכולנו רוצים להעלות את מעמדנו בחברה.‬
‫אי אפשר שלא. זה באבולוציה שלנו.‬
‫זה דפוס שנשאר בנו עוד מהתקופה‬ ‫שרכילות ניהלה את העניינים בשבטים, כן?‬
‫ועדיין קיימות שתי דרכים‬ ‫שבאמצעותן אפשר לשפר את המעמד שלנו בחברה.‬
‫אחת, להיות מוכשר במשהו.‬
‫למשל, "הוא צייד טוב.‬ ‫לך איתו. הוא טוב לשבט".‬
‫הדרך השנייה היא להיות בעל מידות טובות.‬
‫"הוא לא צייד מעולה,‬ ‫אבל הוא חכם או טוב לב או משהו כזה."‬
‫ואז, עם הופעת המדיה החברתית,‬
‫אנשים גילו פתאום‬ ‫שהם יכולים פשוט לומר שהם מוסריים.‬
‫ללא ראיות. ללא הוכחות.‬
‫פשוט לשים המון דגלים‬ ‫בדף הפרופיל שלהם, נכון?‬
‫והם משפרים את המעמד שלהם‬
‫בכך שהם מורידים אחרים,‬ ‫תופסים אנשים על טעויות.‬
‫"תראו מה הוא אמר. הוא לא מוסרי כמוני.‬
‫"תראו כמה אני טוב, ואיזה נורא…"‬
‫זה בדיוק המקור לביטוי "איתות סגולה".‬
‫ואני שונא שהם מערבים את ילדיהם בזה.‬
‫תאמינו במה שאתם רוצים,‬ ‫תצביעו למי שאתם רוצים…‬
‫צאו להפגין. נהדר.‬
‫אבל כשאני רואה ילד בן חמש מחזיק שלט,‬
‫הוא לא יודע מה כתוב עליו.‬
‫זה המבוגר, נכון?‬
‫ראיתי מישהי שצייצה על זה פעם. מישהי צייצה,‬
‫"בן הארבע שלי הסתכל עליי ואמר, 'אימא,‬
‫"'למה רישי סונאק שונא אנשים עניים?'"‬
‫זה בחיים לא קרה.‬
‫אבל הדבר הכי מעצבן לגבי איתות סגולה‬
‫זה שאנשים עפים על עצמם משום שהם חיים‬ ‫לפי ערכי המוסר המקובלים כיום.‬
‫אתה מי שאתה בגלל המקום והזמן שאתה חי בו.‬
‫זה לא אמיץ מצידי להיות אתאיסט‬
‫במדינה הזאת בתקופה הזאת.‬
‫זה היה נתפס כאמיץ לפני 200 שנה‬
‫או לא שפוי.‬
‫וזה ייתפס כאמיץ במדינות אחרות, או לא שפוי.‬
‫אבל אנשים אומרים דברים‬ ‫כמו למשל, "אני נגד גזענות".‬
‫"כן, כל הכבוד. כולנו."‬
‫אנו יודעים שככה צריך להיות עכשיו,‬ ‫אבל זה לא תמיד היה כך.‬
‫מי שהיה נולד במקום אחר‬ ‫או בעידן אחר, כנראה לא היה חושב כך.‬
‫אומרים, "לא, הייתי מתנגד לגזענות‬ ‫בכל עידן שהייתי נולד בו".‬
‫אנשים אומרים דברים כמו,‬
‫"כן, בטוח הייתי מסתיר את אנה פרנק."‬
‫"כן? היית עושה את זה?"‬
‫אנה פרנק באה לדלת ביתך, בזמן מלחמה.‬
‫אתה פותח את הדלת, כן?‬ ‫יש נאצים בכל מקום, כן?‬
‫היא שואלת, "אני יכולה להתחבא פה?"‬ ‫אתה עונה, "וואו…"‬
‫עשיתי פייספאלם לאנה פרנק, ככה.‬
‫"וואו. רגע.‬
‫"מה יקרה אם ימצאו אותך?"‬
‫"הם ירצחו אותי ואותך."‬
‫"לכי לבית של השכן.‬
‫"יש לו עליית גג גדולה, יש לו מכונת כתיבה.‬
‫"את תאהבי את המקום."‬
‫אבל אני נגד גזענות, כמובן.‬
‫אבל אני מוכן להודות‬ ‫שאם הייתי נולד לפני 300 שנה,‬
‫והייתי לבן ועשיר,‬
‫כנראה היו לי עבדים.‬
‫כי… לא, כי…‬
‫הייתי נחמד אליהם, אז תשתקו. הייתי… כן.‬
‫הייתי יכול להיות בעל העבדים‬ ‫הטוב ביותר שראיתם אי פעם…‬
‫לא, באמת. אני אדאג…‬
‫הייתי מלביש את העבדים שלי היטב.‬ ‫הייתי מלביש אותם…‬
‫כן, כן. הייתי מלביש אותם בחליפות נחמדות.‬
‫הייתי אומר, "תזרוק את הסרבל הזה.‬
‫"תלבש חליפה נחמדה."‬
‫כל שאר העבדים היו נראים כמו… ואני…‬
‫והייתי אומר, "כן,‬
‫"בואו נלך לפאב, חבר'ה."‬
‫ה"לבנים" היו אומרים,‬ ‫"אסור לך לקחת את העבדים שלך לפאב".‬
‫הייתי אומר, "לכו תזדיינו, פשיסטים. הם…‬
‫"הם העבדים שלי.‬ ‫אני עושה בהם מה שאני רוצה."‬
‫בפאב, הברמן יגיד,‬ ‫"אתה לא יכול להכניס אותם."‬
‫"לך תזדיין." אנחנו הולכים לבר היוקרתי.‬
‫אנחנו לובשים חליפות נחמדות.‬
‫הייתי אומר, "אתם נראים טוב בחליפות.‬
‫"אנחנו גורבים גרביים עם חליפות."‬
‫הייתי אומר, "המשקאות עליי.‬ ‫שמרו את הכסף שלכם לעצמכם.‬
‫"אין לכם כסף, אבל הבנתם."‬
‫ואז היינו פשוט צוחקים,‬ ‫מקניטים זה את זה, סתם מתלוצצים.‬
‫אם אחד מהם היה מרשה לעצמו יותר מדי,‬ ‫הייתי נאלץ להעניש אותו.‬
‫רק כדי לשמור על הסטטוס קוו.‬
‫אם הוא היה קורא לי "בשר לבן" או משהו כזה.‬
‫וזו ההשמצה הגזענית היחידה שמותרת כרגע.‬
‫אפשר לקרוא לאדם לבן "בשר לבן".‬ ‫זה בסדר מאיזושהי סיבה.‬
‫אפשר אפילו לצחוק על הגיל‬ ‫ולהגיד, "חתיכת בשר לבן זקן".‬
‫וזה לגמרי מקובל, מאיזושהי סיבה.‬
‫אני אנכס את המושג.‬
‫כמו ששחורים ניכסו לעצמם את מילת ה-כ'.‬
‫אני אנכס את "בשר לבן".‬
‫אז אני אשב במסעדת "קרלוצ'יוס" בהמפסטד‬
‫עם כל חבריי הלבנים,‬
‫נבלה לנו ונגיד, "מה המצב, בשר לבן שלי?"‬
‫נכון? ו…‬
‫אם ידידנו השחור, רופרט…‬
‫אמרתי שזה בהמפסטד. אם…‬
‫אם רופרט ייכנס ויגיד, "בשר לבן שלי",‬ ‫אני אגיד, "אל תעז להשתמש במילה הזאת".‬
‫הנקודה שלי היא שערכי המוסר מתפתחים.‬
‫הם מתפתחים עם הזמן,‬ ‫כמו כל דבר אחר. תחשבו על זה.‬
‫תוך כמה דורות,‬
‫עברנו ממצב שלהחזיק עבדים היה חוקי‬
‫ונחשב למכובד בעיני האל,‬
‫למצב שלהיות גזען זה הכי שפל שיש.‬
‫גזען הוא האדם הכי גרוע בחברה בימינו.‬
‫למעשה, פדופיל זה הכי גרוע.‬
‫פדופיל זה הכי נמוך, ואז גזען.‬
‫פדופיל גזען…‬
‫זה הכי גרוע.‬
‫אם הייתי פוגש פדופיל גזען, הייתי אומר,‬
‫"תזיין גם את הילדים השחורים, גזען."‬
‫מבינים?‬
‫זה בסדר. הכול בסדר.‬
‫זה…‬
‫הם לא יחרימו אותי בגלל זה.‬
‫הם ניסו להחרים אותי במשך בערך 15 שנה,‬
‫והם תמיד נכשלו,‬
‫ולעיתים קרובות, האנשים‬ ‫שניסו להחרים אותי היו קומיקאים אחרים‬
‫והם היו אומרים תמיד את אותו הדבר.‬
‫"הוא יורד על מישהו שחלש ממנו.‬
‫"בקומדיה צריך לרדת על מי שחזק.‬ ‫אנחנו יורדים רק על חזקים."‬
‫כשבתור ניסיון לרדת על מישהו חזק…‬ ‫הם ירדו על בוריס ג'ונסון.‬
‫איך לעזאזל זה לרדת על מישהו חזק?‬
‫לבן זונה יש לקויות למידה. הוא כמו…‬
‫גארי ביוסי הנפוח הזה,‬
‫לבקן עם גוף בצורת ביצה.‬
‫הוא לא מסוגל להרכיב משפט שלם.‬ ‫שמעתם אותו מדבר? הוא מדבר ככה…‬
‫הוא טיפש גמור.‬
‫אני יורד על חזקים.‬
‫אני יורד על אנשים כמו,‬ ‫אני לא יודע, סטיבן הוקינג.‬
‫כן, הגאון הגדול ביותר שהיה אי פעם.‬
‫אפשר לרדת עליו… זה היה בסדר מצידו.‬
‫זה לא היה מפריע לו גם כשהוא היה בחיים, כי…‬
‫הוא חצי רובוט, לא? נראה לי…‬
‫הוא למעשה כיסא מדבר,‬
‫אז אפשר להגיד עליו מה שרוצים.‬
‫והוא היה על האי של אפשטיין,‬ ‫מסתבר, אז שילך להזדיין. אני לא…‬
‫מה הוא עשה שם? למה הוא…‬
‫"אני רוצה ללכת…" "למה? למה אתה רוצה…?"‬
‫הוא פשוט ישב שם, לא עשה…‬
‫הייתי אומר, "מה?"‬
‫אני מכיר פדופילים‬ ‫שהיו הורגים בשביל כרטיס לשם.‬
‫והוא פשוט תפס מקום.‬
‫זה בטח היה בקטע של גיוון, שוויון והכלה,‬ ‫והם אמרו לעצמם, "צריך אחד כזה".‬
‫הייתי אומר, "מה אתה עושה כאן, סטיב?"‬ ‫הוא היה אומר,‬
‫"חושב על דברים סוטים". "לך תזדיין."‬
‫זה כנראה פשע שנאה.‬
‫כלומר, אז…‬
‫המושג הלוהט עכשיו זה "פשע שנאה".‬
‫לא משנה מה קורה,‬ ‫מישהו תמיד אומר, "זה היה פשע שנאה?"‬
‫"למה?" "אז זה הרבה יותר גרוע."‬
‫כן? למה?‬
‫אם הייתי הולך הביתה הלילה,‬ ‫ומישהו היה תוקף אותי,‬
‫מכה אותי, שודד אותי,‬ ‫דוקר אותי, זורק לי חומצה בפנים,‬
‫והייתי מתעורר בטיפול נמרץ.‬
‫פוקח את עיניי דרך התחבושות.‬
‫היה מגיע שוטר. "מר ג'רוויס?"‬ ‫הייתי עונה, "כן".‬
‫והוא היה אומר, "דע שזה לא היה פשע שנאה".‬
‫הייתי עונה, "תודה לאל".‬
‫זה די מלא בשנאה, לא?‬
‫אבל לא, פשע שנאה‬
‫זה משהו שמבוסס על הגזע שלך,‬ ‫הנכות שלך, הנטייה המינית שלך.‬
‫אז בחור מגיע עם אקדח,‬ ‫הוא רוצה להרוג מישהו באקראי.‬
‫הוא רואה המון אנשים. עושה אן-דן-דינו.‬
‫בום. הורג מישהו.‬
‫הוא מגיע לבית המשפט.‬ ‫השופט שואל, "למה הרגת את האדם הזה?"‬
‫הוא עונה, "בלי סיבה".‬
‫השופט שואל, "אז אתה לא גזען?"‬ ‫הוא עונה, "לא".‬
‫השופט אומר, "אה".‬
‫"עשר שנים."‬
‫מישהו אחר מגיע עם אקדח.‬ ‫הוא אומר, "אני שונא גמדים".‬
‫הוא רואה גמד קטן. הוא מכוון. בום.‬
‫הורג את הגמד.‬
‫הוא מגיע לבית המשפט.‬ ‫השופט שואל, "למה הרגת את הגמד הזה?"‬
‫הוא עונה, "כי אני שונא גמדים".‬
‫השופט אומר, "אתה גזען. 20 שנה".‬
‫הוא לא אמור לקבל יותר שנים על ירי בגמד.‬
‫אם כבר, זו מטרה קשה יותר לירי, לא?‬
‫אם הייתי השופט, הייתי אומר,‬ ‫"ירית בגמד ממרחק של 100 מטר?"‬
‫"כן."‬
‫"כל הכבוד. זה…"‬
‫"חמש שנים."‬
‫"לצבא. תגייסו אותו לצבא."‬
‫אני מרגיש רע לגבי הבדיחה הזאת, כי קראתי‬
‫על הקושי שגמדים חוו לאורך ההיסטוריה.‬
‫בימי הביניים נהגו לענות אותם ולהרוג אותם,‬
‫לשים אותם בחביות עם דוקרנים‬ ‫ולגלגל אותם במורד הגבעה למטרות שעשוע.‬
‫בתקופה הוויקטוריאנית,‬ ‫היו תוקעים אותם בקרקס‬
‫ומאלצים אותם לעשות דברים מסוכנים.‬
‫ואז, גם בשנות ה-80,‬
‫אני זוכר שבמכללות‬ ‫היו עושים אירועים כמו הטלת גמדים,‬
‫הם היו כמו חיצים שמושלכים על משהו.‬
‫או באולינג גמדים.‬
‫ובסוף מישהו אמר, "מה לעזאזל אנחנו עושים?‬
‫"אפשר להפסיק לאלץ גמדים‬ ‫לעשות דברים לטובת השעשוע שלנו?"‬
‫וזה הפסיק. ועכשיו זה חזר.‬
‫עכשיו הם בספיישל אולימפיקס.‬
‫עכשיו יש להם… כן.‬
‫הם אומרים, "בואו נריץ אותם בתחרות, ו…"‬
‫כן.‬
‫"בואו נזרוק אותם למים‬ ‫ונראה אם הם יכולים לשחות."‬
‫הם יכולים. אז…‬
‫אני צריך ללטש קצת את החלק הזה במופע.‬
‫אנשים לא מבינים כמה עבודה‬ ‫נדרשת עבור סבב הופעות כזה.‬
‫בסבב ההופעות האחרון שלי,‬ ‫הופעתי 60 פעמים עם חומרים חדשים.‬
‫ואז עשיתי איזה 25 הופעות ליטוש.‬
‫ואז עשיתי סיבוב הופעות של 85 ימים‬ ‫מסביב לעולם, ושיפרתי אותו תוך כדי כל הזמן.‬
‫מבקר אחד ישב ליד השולחן בבית שלו,‬ ‫וכתב עליי, "עצלן".‬
‫הוא קרא לי וולגרי וילדותי.‬
‫משקפופר בן זונה.‬
‫הגעתי לגיל שבו כל דבר מעצבן אותי.‬
‫אני אומר את זה פעם ביום. אני אומר,‬ ‫"למה דברים לא יכולים פשוט לעבוד?"‬
‫מבינים? לגבי כל דבר.‬
‫השלט של הטלוויזיה. עובד בסדר.‬
‫מרים אותו שוב.‬
‫מה קרה בעשר השניות האחרונות?‬
‫הקליטה הסלולרית‬ ‫באזור שבו אני גר בהמפסטד גרועה.‬
‫אני מסתובב באחוזה שלי ושואל,‬ ‫"אתה שומע אותי עכשיו?"‬
‫ואם תדברו בטלפון‬ ‫ברחובות המרוצפים של המפסטד,‬
‫תהיה לכם קליטה מלאה, תדברו בכיף, מקסים,‬
‫ואז תיקחו צעד אחד בכיוון הלא נכון…‬
‫יודעים למה הקליטה בהמפסטד כזו גרועה?‬
‫כי כולם מפונפנים שם,‬
‫ואף אחד לא רוצה שתעמוד לו אנטנה בחצר‬
‫כי הן מכוערות וגורמות לסרטן.‬
‫אבל אמרתי למועצה,‬
‫בואו נמצא אדם עיוור שכבר יש לו סרטן…‬
‫שימו אחת בחצר שלו. אפילו אל תספרו לו.‬
‫אבל עזבו חפצים דוממים,‬ ‫אנשים הכי מעצבנים אותי.‬
‫גם את זה אני אומר פעם ביום.‬
‫אני אומר, "תמיד יש מישהו שהורס הכול".‬
‫כאילו, למה?‬
‫היינו בטיסה לסן פרנסיסקו‬ ‫לפני זמן מה, אני וג'יין.‬
‫המראנו, כן?‬
‫אנחנו במחלקה ראשונה. כבה הסימן לחגור.‬ ‫המשקאות מוגשים. מקסים.‬
‫ואז אישה, כשתי שורות מאחורינו,‬ ‫מוציאה את המחשב הנייד שלה,‬
‫היא מתחילה להקליד בטירוף משהו חשוב מאוד.‬
‫היא עונדת צמידים.‬
‫הם משתקשקים לה על היד…‬
‫זה משגע אותי.‬ ‫זה נשמע כמו ריקוד אנגלי עממי.‬
‫זה שיגע אותי…‬
‫אבל אני יודע שזו לא עבירה.‬ ‫אי אפשר לבוא אליה, "משטרת הצמידים".‬
‫אז אני פשוט צריך לסבול בשקט‬
‫ולקוות שנתרסק.‬
‫ככה אני מתגבר על דברים עכשיו.‬
‫אם מישהו מעצבן אותי, אני בוהה בו‬
‫ואני פשוט מדמיין ששנינו מתים,‬ ‫יום אחד, וזה בערך…‬
‫כמו במקרה הזה,‬ ‫דמיינתי את הטייס אומר, "אנו מתרסקים".‬
‫המטוס מתרסק, אנחנו עומדים למות,‬
‫ואני מסתכל לכיוונה, והיא…‬
‫ואני…‬
‫והמטוס מתרסק לתוך הר, וכולנו נשרפים,‬
‫אבל אני חי שנייה אחת נוספת‬
‫שמאפשרת לי לראות אותה גמורה לגמרי.‬
‫כל אחד ומה שעוזר לו להתמודד, לא?‬
‫אז הגענו לסן פרנסיסקו,‬ ‫ויצאנו לטיול של יום אחד.‬
‫נסענו למקום שנקרא סאוסליטו,‬ ‫עיירת נמל קטנה ומקסימה.‬
‫אנחנו מסתובבים, מטיילים,‬
‫אבל בגלל הג'ט לג,‬ ‫בשעה 11:00 כבר גווענו ברעב.‬
‫חשבנו, "צריך לאכול צהריים".‬
‫אז מצאנו מסעדה שהייתה פתוחה.‬
‫ריקה, כמובן, שזה מבחינתי‬ ‫המצב המושלם של מסעדה, ריקה.‬
‫ישבנו ליד החלון. הסתכלנו על המפרץ.‬
‫אריה ים שחה לו במים. שקנאי נחת.‬
‫המלצר הביא את האוכל שלנו. זה היה…‬
‫ואז פתאום, בתוך כל השלווה והשלמות,‬
‫מתוך דלתות המטבח יוצא מפנה כלים,‬
‫הוא פשוט עומד‬ ‫באמצע המסעדה הריקה הזו, והוא עושה כזה…‬
‫הסתכלתי עליו. הסתכלתי על ג'יין.‬
‫ג'יין אפילו לא הסתכלה חזרה, היא רק אמרה,‬
‫"אין לנו מה לעשות." ככה.‬
‫אז אני לבד בזה.‬
‫ואני מתחיל להזיע. אני פשוט מזיע.‬
‫חשבתי, "טוב, הוא יעשה את זה שוב".‬ ‫ובהחלט כך, הוא… שוב.‬
‫אני מטיח את המזלג שלי על הצלחת,‬ ‫ומסתכל עליו.‬
‫ג'יין אומרת,‬ ‫"הוא לא יודע למה אתה בוהה בו".‬
‫אמרתי, "אני רוצה שישאל, 'אתה בסדר?'"‬
‫אני אגיד, "לא ממש, אתה ממשיך לעשות את זה".‬
‫ג'יין אומרת, "בשם אלוהים,‬ ‫הוא מפנה כלים, הוא בעבודה.‬
‫"פשוט נאכל ונלך."‬
‫אז הארוחה נהרסה, כן?‬
‫ולא הרשו לי לעשות כלום לגבי זה,‬
‫אז ככה העברתי‬ ‫את עשר הדקות האחרונות של הארוחה.‬
‫זה אמיתי לגמרי.‬
‫אני אוכל. בכל פעם שהוא עשה…‬
‫אמרתי, "בן זונה!"‬
‫זה היה מתבקש.‬
‫רציתי שהמופע יהיה יותר מתוחכם מזה.‬
‫ברצינות רגע, לדעתי זה‬ ‫המופע הכי כן ופתוח עד כה,‬
‫לא בסגנון של פסטיבל הפרינג'‬ ‫של אדינבורו, מבינים?‬
‫"אוי, ההורים שלי מתו,‬ ‫אז הפכתי לאוטיסט." שום דבר…‬
‫שום דבר מהשטויות האלה, כן?‬
‫ההורים שלי באמת מתו,‬ ‫אבל אני די בטוח שאני לא אוטיסט, כי פעם‬
‫מישהו נתן לי קובייה הונגרית,‬ ‫והשלכתי אותה ישר לפח.‬
‫אני חושב שזה המבחן.‬
‫לא, המופע נקרא "תמותה", אבל זה מופע חיובי,‬
‫אני חושב, וזה…‬ ‫אני רוצה לשתף אתכם בחלק מהדברים שלמדתי,‬
‫איך זה להיות אני בגיל הזה‬ ‫כי אני מזדקן עכשיו.‬
‫רואים? יש שקט, זו השנה הראשונה שזה קורה.‬
‫עד השנה, היו צועקים מהקהל, "אתה לא זקן".‬
‫עכשיו הם כזה, "אנחנו מקשיבים".‬
‫למעשה, הם מחמירים את המצב.‬
‫הם אומרים דברים כמו,‬ ‫"כן, אבל מה שטוב בהזדקנות זה‬
‫"שלא אכפת לך מה חושבים עליך."‬
‫צריך להיות לך קצת אכפת‬ ‫כי זה שאכפת לך ממה שאנשים חושבים עליך‬
‫זה מה שמונע ממך מלהסתובב עם חרא במכנסיים.‬
‫"תראו את סבא.‬
‫"תראו, הוא…‬
‫"לא אכפת לו מה אנשים חושבים עליו."‬
‫לא, הוא מביא ביד בחתונה. לא אכפת לו, לא.‬
‫אבל כמו שאמרתי, זה מופע חיובי‬
‫כי לא הכול קודר ומדוכדך כשמזדקנים.‬ ‫יש יתרונות וחסרונות בהזדקנות.‬
‫באמת יש. יש יתרונות וחסרונות בהזדקנות.‬
‫למשל, כן, יש לי יותר סיכוי עכשיו‬
‫לחטוף התקף לב, לחטוף שבץ, לחטוף סרטן,‬
‫אבל הרבה פחות סיכוי עכשיו שאני איאנס בכלא.‬
‫כן. רואים?‬
‫כשהייתי צעיר, חשבתי,‬ ‫"לעזאזל, אני בחיים לא אוכל להיכנס לכלא,‬
‫"לא עם התחת החמוד הזה." נכון?‬
‫אבל עכשיו אני די בטוח שהיו מניחים לי.‬
‫הייתי הולך במסדרון, ביום הראשון שלי,‬
‫עם המגבת הקטנה שלי, שורק להנאתי.‬
‫כולם היו באים לסורגים ועושים…‬ ‫מבינים למה אני מתכוון?‬
‫הייתי מבלה כמה זמן שאני רוצה במקלחת.‬
‫אף אחד לא מסתכל, אפילו לא לכיוון, כלום.‬
‫הסכנה הכי גדולה עבורי בימים אלה,‬ ‫אם אתכופף במקלחת בכלא,‬
‫תהיה שהגב שלי ייתפס, כן?‬
‫שפשוט אתכווץ על הרצפה‬ ‫ואצטרך שילוו אותי אל המיטה‬
‫שני אנסים הומואים גדולים, והם פשוט‬
‫יניחו אותי עירום וילכו.‬
‫ואני אגיד, "לפני שתלכו, נפצעתי בכתף.‬
‫"אתם יכולים… להביא לי קצת ביד?"‬
‫הם יענו, "לא".‬ ‫אני אגיד, "מה זאת אומרת, 'לא'?‬
‫"אתם אנסים הומואים."‬
‫הם יגידו,‬
‫"אנחנו לא מפלצות."‬
‫אני גם אהיה בטוח יותר בעצמי‬ ‫אם אשב בכלא כי יש לי קצת כסף.‬
‫אני מניח שהייתי קונה את הביטחון שלי.‬
‫ביום הראשון הייתי בודק, "מי הבוס?"‬
‫והיו עונים, "האריס המקצץ, אגף ד'".‬
‫אז הייתי הולך למקצץ, ואומר, "כן".‬
‫הייתי אומר, "טוב, אני בפנים לשנה.‬
‫"מחכה לך סכום של מיליון ליש"ט‬ ‫אם תוודא שאף אחד לא ירביץ לי,‬
‫"יגנוב את האוכל שלי,‬ ‫שאף אחד לא יחדיר לי אצבעות."‬
‫מעולם לא אמרתי את זה בעבר. מעולם לא…‬
‫המקצץ יגיד לי, "אין משחק מקדים בכלא, אחי".‬
‫אני בגיל שאני שמח‬ ‫שאין רוצח כמו הרולד שיפמן שמסתובב חופשי.‬
‫מבינים אותי?‬
‫עבור אלה מכם שצעירים מדי‬ ‫מכדי לדעת מי זה הרולד שיפמן,‬
‫הוא הרוצח הסדרתי המצליח ביותר שלנו.‬
‫הוא הרג 300 איש.‬ ‫הוא הרג זקנים. זו הנקודה שלי.‬
‫הוא היה שם עליי עין.‬ ‫"אתן לו עוד כמה שנים."‬
‫והוא היה רופא, כן?‬
‫אבל הסיבה שלא שמעתם עליו‬
‫זה כי הוא אף פעם לא מופיע ברשימות האלה‬ ‫של הרוצחים הסדרתיים הגרועים ביותר.‬
‫והוא היה אחד הגרועים אי פעם.‬
‫אבל הוא לא התנהג כמו רוצח סדרתי.‬
‫הוא היה רופא משפחה מהאסכולה הישנה.‬ ‫הוא לבש חולצה ועניבה, ז'קט טוויד,‬
‫היו לו זקן קטן, משקפיים קטנים.‬
‫הוא היה עושה ביקורי בית,‬ ‫הולך לראות את עדנה, בת ה-85.‬
‫"את בסדר, עדנה?" "כן."‬ ‫"תרצי כוס תה?" "כן, בבקשה."‬
‫והוא היה מכין לעדנה כוס תה נהדר.‬
‫ואז הוא היה מכניס‬ ‫כמות קטלנית של אופיואידים,‬
‫נותן לעדנה את התה וצופה בה שותה אותו,‬
‫נרדמת ומתה, וזהו זה.‬
‫הוא אפילו לא אונן.‬
‫כן, זה בזבוז, אדוני. כן.‬
‫ממזר מגעיל שכמוך.‬
‫זה…‬
‫ו…‬
‫חושבים שהוא קיבל את הרעיון כשהיה ילד קטן.‬
‫הרולד שיפמן, הרולד שיפמן הקטן,‬
‫הוא צפה באימא שלו‬ ‫גוססת מסרטן ריאות, מקבלת מורפיום.‬
‫וזה נגע בו, והוא חשב לעצמו,‬ ‫"אני אהיה רופא ואעשה את זה".‬
‫אני לא יודע אם זה אומר‬ ‫שהוא אהב את האופן שבו המורפיום‬
‫שחרר את אימא שלו מכאב,‬ ‫ואלה היו בעצם סוג של המתות חסד.‬
‫אולי הוא פשוט ניסה‬ ‫לשחזר את מעשה החסד. או להפך.‬
‫הוא קינא באנשים זקנים‬ ‫שחיו יותר זמן מאימא שלו.‬
‫אז הוא העניש אותם. לא יודע. זה לא משנה.‬
‫למעשה, זה כן משנה, כי אם אפשר להבין‬
‫למה מישהו עושה משהו כזה,‬
‫ייתכן שניתן יהיה לזהות‬ ‫את הסימנים בעתיד ולעצור פשע לפני שיקרה.‬
‫למשל במקרי ירי בבתי ספר בארה"ב.‬
‫זה בדרך כלל איזה ילד אימו,‬
‫שנכנס לגן ילדים, הורג כ-30 פעוטות,‬
‫ומכוון את האקדח אל עצמו.‬
‫אבל כל העדים תמיד אומרים את אותו הדבר.‬
‫"הוא היה מתבודד. הוא ישב מאחור.‬
‫"הוא היה ביישן, וחווה בריונות."‬
‫בואו נאסוף את החארות האלה כבר עכשיו.‬
‫מבינים מה אני אומר?‬
‫צריך להיכנס לבית ספר,‬ ‫לראות את מי הבריון מרסק, כן?‬
‫להגיד, "אני אמשיך מכאן, חבר. תודה".‬
‫ולגרור את החמור הקטן הזה‬ ‫לכלא לנוער או לבית סוהר או משהו.‬
‫להגיד לבריון, "תמצא אחד אחר".‬
‫מבינים? הוא עושה…‬
‫הוא עושה עבודה נהדרת, הבריון. צריך עוד…‬
‫הם מרביצים לרוצחי ילדים עתידיים.‬
‫ככל שמתבגרים, מתפתחת אובססיה לפשע ולעונש.‬
‫תמיד די התעניינתי בזה.‬
‫למדתי פילוסופיה באוניברסיטה,‬ ‫וחלק גדול מזה עוסק במוסר.‬
‫ותמיד הייתי נגד עונש מוות.‬
‫הייתי ליברל צעיר, וממש התנגדתי לעונש מוות.‬
‫ועכשיו אני ליברל זקן,‬ ‫ואני עדיין נגד עונש מוות,‬
‫אבל עכשיו אני נהנה כשמישהו נהרג‬
‫בזמן שהוא עושה משהו אסור.‬
‫למשל, ראיתי בחור בברזיל.‬ ‫סרטון של בני ערובה.‬
‫הוא מחזיק צעירה, אקדח צמוד לראשה.‬
‫הוא אומר, "לא תעצור אותי בחיים, שוטר".‬
‫ואז הצלף פשוט מפוצץ לו את גזע המוח.‬
‫אני מת על זה.‬
‫עצור. הרץ לאחור.‬
‫או כשלוחם שוורים נדקר למוות.‬
‫זה האהוב עליי.‬
‫במיוחד כשאחת הקרניים נכנסת לו לתחת.‬
‫אני קורא לזה, "קרן תחת קרן".‬
‫תודה.‬
‫לא, די.‬
‫או בסרטונים האלה‬ ‫שמצלמים בניו יורק "חסרת האכיפה".‬
‫הם באינסטגרם וביוטיוב.‬ ‫תמיד מצולמים על ידי מישהו עם אייפון.‬
‫רואים מישהו ששודד איזו מכולת קטנה.‬
‫יש לו קפוצ'ון וסכין, והוא גונב אלכוהול.‬
‫לא אכפת לו שמצלמים אותו.‬ ‫הוא גם ככה יחמוק מעונש.‬
‫ואז, גבר קוריאני קטן בן 70‬ ‫מגיח ממאחורי הדלפק,‬
‫ומכה אותו למוות עם מטאטא.‬
‫אני מת על זה.‬
‫אני לא יכול לחכות להיות לוחם צדק בן 70.‬
‫אסתובב לי בהמפסטד עם מקל הליכה.‬
‫אה, אבל זאת תהיה בעצם חרב.‬
‫הייתי גם צובע את זה בלבן,‬ ‫כדי להיראות עוד יותר פגיע.‬
‫מרכיב משקפיים כהים.‬
‫רואה כמה עבריינים צעירים.‬
‫הייתי ניגש אליהם ואומר "סליחה, חבר'ה.‬
‫"אתם יודעים איפה החנות של נייקי?‬
‫"ברצוני לרכוש אייר ג'ורדן עם כל הכסף הזה."‬
‫וכשהיו מנסים לשדוד אותי… "חבורת מזדיינים".‬
‫אבל עונש מוות לא עובד ככה, נכון?‬ ‫הוא לא מתוך הגנה עצמית.‬
‫הוא לא קורה בלהט הרגע. זה צדק קר.‬
‫וזה לא משנה איזה פשע ביצעת.‬ ‫גם אם רצחת אנשים.‬
‫אתה עומד למשפט. פוסקים שאתה אשם.‬ ‫אתה נכלא באגף הנידונים למוות,‬
‫לפעמים למשך עשר, 15 שנים,‬
‫מה שנראה אכזרי שלא לצורך.‬
‫ואז הם רוצחים אותך מול עדים.‬
‫וזה מהתנ"ך. "עין תחת עין, שן תחת שן."‬
‫המדינה קובעת, "אתה רצחת מישהו,‬ ‫אז אנחנו נרצח אותך".‬
‫אבל אם אתה אונס ורוצח מישהו,‬
‫אתה עדיין רק נרצח.‬
‫זו פרצה בחוק, לא? זה קצת…‬
‫זה נשמע לי כמו מיזוגניה.‬
‫זה כאילו השופט יגיד,‬ ‫"על האונס אתה לא תשלם, אבל אנחנו…"‬
‫אני רוצה שהשופט יקבע, "אנסת ורצחת מישהו,‬
‫"לכן ייקחו אותך מכאן‬ ‫למקום שבו יתלו אותך מהצוואר‬
‫"ותעבור אונס."‬
‫"מה, באותו הזמן?" "כן."‬
‫"יש לנו המון מתנדבים עם דילדו."‬
‫אז הוא כזה נופל ככה ו…‬
‫"עוף ממני."‬
‫"חתיכת בן זונה."‬
‫"טוב, הוא מת."‬
‫"כן, אני יודע."‬
‫אולי זה יעבוד.‬
‫אבל ככל שחיים יותר, נהיים ממורמרים יותר.‬
‫זה לא יקרה רק לי. זה יקרה לכולכם.‬
‫ככל שתחיו יותר, תיחשפו ליותר חרא.‬
‫ואתה אומר לעצמך, "לעזאזל. שוב זה".‬
‫והולכים ונושאים יותר עול.‬
‫ככל שמתבגרים, נהיים חלשים יותר,‬ ‫כך שהנטל הופך לכבד יותר.‬
‫ואתה אומר לעצמך, "אלוהים, שוב זה".‬
‫אי אפשר למות בימינו. נכון?‬
‫אתה אומר, "תודה לאל, אני עומד למות".‬
‫"לעזאזל, חזרתי." מבינים אותי?‬
‫הם מסוגלים להשתיל כל איבר עכשיו. הכול…‬
‫להשתיל כל איבר.‬
‫לא את המוח. זה לא הגיוני. אנחנו המוח שלנו.‬
‫אז זאת תהיה השתלה של כל השאר.‬
‫אבל הייתי הולך על זה.‬
‫לא אכפת לי מהגוף. זה רק כלי הרכב של המוח.‬
‫אם הייתי יכול לתרום‬ ‫מיליון ליש"ט למדע, כדי שכשאמות…‬
‫שאם נניח אמות, הגוף שלי נמחץ,‬ ‫אני אמות מיד, אבל הראש יישאר שלם.‬
‫ישמרו אותו בקרח. ימתינו לתורם גוף.‬
‫לאיזה בחור מסכן שנמחץ לו הראש.‬
‫יחברו את הראש שלי‬ ‫לגוף שלו, ואני אחזור, נכון?‬
‫יש סבירות גבוהה‬ ‫שגם אקבל פין גדול יותר, אז…‬
‫הסיכויים הם לטובתי, תאמינו לי.‬
‫אני אחזור לחיים בעתיד, ואגיד, "זה נחמד".‬
‫אני אגיד, "תמיד רצית כלי גדול".‬ ‫"כן, תמיד רציתי כלי גדול."‬
‫"אעביר קצת זמן איכות עם עצמי, טוב?"‬
‫אני אתחיל, אך בכל פעם שאביט למטה,‬ ‫אחשוב, "זה לא הכלי שלי".‬
‫אני אחשוב, "זה לא הכלי שלי".‬
‫"זה לא הכלי שלי."‬
‫זאת גם לא היד שלי. לא משנה.‬
‫השתתפתי בריאיון לא מזמן.‬ ‫אני לא חושב שהעיתונאי חיבב אותי.‬
‫הוא שאל אותי שאלה, וחשבתי שזו שאלה חצופה.‬
‫אז נתתי תשובה שקרית.‬
‫הוא שאל, "אז מה תכננת להלוויה שלך?"‬
‫ועניתי, "אני רוצה שישליכו‬ ‫את הגופה שלי לאריות בגן החיות בלונדון".‬
‫הוא שאל, "באמת?" עניתי, "כן".‬
‫אני רוצה שמנהל גן החיות‬
‫ייקח את הגוף הגדול,‬ ‫השמן, העירום, הנפוח והמת שלי, במריצה,‬
‫ופשוט ישליך אותו אל גוב האריות, ככה.‬
‫מלא תיירים יגידו,‬ ‫"זה הבחור מהסדרה 'המשרד'?"‬
‫ואז יצאו שני אריות גדולים‬ ‫ופשוט יתחילו לאכול אותי. ואריות,‬
‫הם מתחילים עם החלקים הרכים‬ ‫של הגוף כדי להגיע לתוך כלוב הצלעות.‬
‫אז בטח כל אחד יאכל‬ ‫אשך אחד כי זה יהיה הכי נגיש…‬
‫עד אז, האשכים שלי יהיו בערך מטר זה מזה.‬
‫אז זה יהיה קל…‬
‫כל אחד יאכל אותי מצד אחר,‬
‫כמו ב"היפהפייה והיחפן", ממש… רומנטי.‬
‫כך עניתי, כבדיחה, אבל הוא האמין לי.‬
‫עד כדי כך האמין לי, שכשכתב את הכתבה,‬
‫הוא התקשר לגן החיות בלונדון‬ ‫ושאל אם זה מותר.‬
‫והם ענו, "לא, מובן שלא".‬
‫אז כשהכתבה התפרסמה, הכותרת הייתה‬
‫"גן החיות בלונדון סירב לבקשתו‬ ‫של ריקי להאכיל את האריות בגופתו."‬
‫כאילו אני איזה פסיכופת.‬
‫הנקודה שלי היא שאי אפשר‬ ‫לדאוג לגבי מה שקורה אחרי שאתה מת.‬
‫תן למישהו אחר לדאוג.‬
‫אתה מת. עשית את חלקך.‬
‫אני מכיר אנשים שממש לחוצים‬ ‫בנוגע למה שיקרה איתם אחרי שימותו,‬
‫כמה אנשים דתיים.‬
‫והם מאמינים בגן עדן ובגיהינום וכל זה.‬
‫אז עכשיו הם חושבים כזה,‬ ‫"האם הייתי אדם טוב מספיק?‬
‫"גן עדן זה נהדר, אבל גיהינום?‬ ‫אלוהים, מה אם אלך לגיהינום?"‬
‫ואני אומר, "אין גיהינום.‬ ‫זה הומצא כדי להפחיד ילדים".‬
‫סרט האימה האהוב עליי‬ ‫בכל הזמנים הוא עדיין "מגרש השדים" המקורי.‬
‫בפעם הראשונה שצפיתי בו‬ ‫בקלטת וידאו, הייתי המום.‬
‫צפיתי בו שוב מיד. אהבתי מאוד את הסרט.‬
‫יש שם קטע שאמור להיות ממש נוגע ללב.‬
‫וצחקתי בפעם הראשונה שראיתי אותו‬
‫בגלל הרעיון שהשטן הוא כל כך גס וילדותי.‬
‫זו סצנה מוכרת.‬ ‫יש ילדה קטנה שהשטן השתלט עליה.‬
‫הם עושים גירוש שדים.‬
‫הם שופכים עליה מים קדושים. היא נושפת.‬
‫הם אומרים, "כוחו של ישו מצווה עלייך.‬
‫"כוחו של ישו מצווה עלייך."‬
‫ובשלב מסוים, השטן גורם לילדה‬ ‫לסובב את ראשה והוא גורם לה לומר,‬
‫"אימא שלך מוצצת זין בגיהינום."‬
‫והבחור, הוא הרוס.‬
‫כי הוא חושב, "זה באמת השטן,‬
‫"אז הוא יודע, זה נכון.‬
‫"אימא המסכנה שלי מוצצת זין בגיהינום."‬
‫אם מדענים באמת היו מוצאים את השטן,‬ ‫נגיד שאני טועה, והם היו מוצאים את השטן,‬
‫היו בודקים אותו, עם ביקורת עמיתים והכול,‬
‫זה היה גורף פרס נובל בכל תחום,‬
‫כי זו הייתה התגלית הכי גדולה אי פעם.‬
‫ואני הייתי מסתכל על המדע והייתי המום.‬
‫אבל הייתי אומר, "צריך לסמוך על המדע,‬ ‫אז, כן, אני מאמין בשטן".‬
‫כבר לא יהיה מדובר באמונה, אלא בידיעה.‬ ‫הייתי רוצה לפגוש אותו.‬
‫אם השטן באמת היה קיים,‬ ‫הייתי רוצה לראות את זה במו עי…‬
‫כל עוד זה בטוח.‬ ‫אני לא יודע מה מגן מפני השטן.‬
‫אבל אם הוא היה קיים,‬ ‫היינו מגלים, נכון? היינו…‬
‫נגיד, ערפדים חיים לנצח,‬
‫אבל התגלה ששום ממש דופק אותם.‬
‫אז היינו מגלים משהו.‬
‫למשל שאם מכניסים שטן‬ ‫לכלוב עם ענף פטרוזיליה,‬
‫הוא יהיה חלש או משהו, נכון?‬
‫והייתי פוגש את השטן, והייתי אומר…‬
‫הוא היה שם. הייתי שואל, "אתה השטן?" "כן".‬
‫ואז הוא היה מנסה להעליב אותי.‬
‫וזה כל מה שהוא היה מסוגל?‬
‫הוא היה אומר, "ריק". הייתי שואל, "מה?"‬
‫הוא היה אומר,‬ ‫"אימא שלך מוצצת זין בגיהינום".‬
‫הייתי אומר, "לא אכפת לי".‬
‫דבר ראשון, היא מתה.‬
‫דבר שני, היא הייתה הטרוסקסואלית.‬
‫דבר שלישי, לא היו לה שיניים לקראת הסוף.‬
‫אז… לא.‬
‫אבל זה גיהינום.‬
‫תחשבו על הדברים האיומים שהיו יכולים לקרות.‬
‫להיאנס על ידי דוקרנים.‬ ‫חולדות שאוכלות לה את העיניים.‬
‫אז אימא שלי מקבלת זין. קדימה, חברה.‬
‫זה חייב… זה…‬
‫זה חייב להיות‬ ‫אחד התפקידים הכי טובים בגיהינום.‬
‫כן, זאת… עבודה נוראית בעולם שלנו.‬
‫בחיים לא מצצתי זין ולא אמצוץ,‬
‫אבל אם אמות ואתעורר…‬ ‫"לעזאזל, אני בגיהינום."‬
‫נידון לעינויים נצחיים.‬
‫הייתי רואה את הזין הראשון‬ ‫ואומר, "אני על זה".‬
‫"שום בעיה."‬
‫הייתי מסתכל סביב‬ ‫ורואה איך פושטים לאנשים את העור,‬
‫הייתי טורף את זה.‬
‫הייתי… ככה. אני…‬
‫הייתי מסתכל על הבוס ואומר,‬ ‫"אני מעולה בזה. תשאיר לי את התפקיד הזה".‬
‫ואז…‬
‫והשטן מחזיק את לוח הרישום,‬ ‫נראה קצת מבולבל, חושב לעצמו,‬
‫"אף אחד לא הולך ישר לזין, אבל…"‬
‫והוא היה אומר, "בסדר. תמשיך".‬ ‫הייתי עושה… ככה.‬
‫מה אם אז הוא היה אומר,‬ ‫"בעיקרון רשמתי אותך לגיהוץ"?‬
‫הייתי אומר, "לעזאזל…"‬
‫"יכולתי לגהץ."‬
‫למי מוצצים את הזין בגיהינום?‬ ‫זה מה שאני רוצה לדעת.‬
‫כי אנחנו שם בשביל להיענש, וזה פינוק קטן.‬
‫זה כזה, אני אהיה שם, די מרוצה מעצמי,‬
‫ואחשוב לעצמי, "זה נהדר".‬
‫לא נהדר, אבל אני אהיה…‬
‫אבל השטן הוא תחמן.‬
‫יום אחד הייתי תוהה,‬ ‫"מעניין של מי הזין", ומרים מבט,‬
‫"אה, זה היטלר הבן זונה.‬
‫"אני מוצץ את הזין של היטלר."‬
‫איך זה בסדר לעשות את זה בפומבי?‬
‫כי…‬
‫אם הייתי עוקב אחרי אחד מכם‬ ‫הביתה הלילה וצועק מעבר לדלת שלכם,‬
‫"אני מוצץ את הזין של היטלר בגיהינום",‬
‫הייתם מתקשרים למשטרה. אבל אתם שילמתם‬ ‫כדי לשמוע אותי אומר את השטויות האלה.‬
‫לעזאזל.‬
‫אני אגיד לכם מה פופולרי מאוד באנגליה כרגע,‬
‫ובארה"ב, במיוחד בקליפורניה.‬
‫אנשים עם הפרעות.‬
‫זה נהיה נפוץ מאוד. נפוץ בטירוף.‬
‫כשאני הייתי בבית הספר, היית טיפש או חכם,‬
‫נורמלי או מופרע, נכון?‬
‫עכשיו יש אלף סוגים חדשים של הפרעות.‬
‫פעם זו הייתה סטיגמה.‬ ‫אנשים אמרו, "אין לי הפרעות".‬
‫היום אנשים אומרים, "יש לי הפרעות".‬
‫הם רוצים… "יש לי הפרעות."‬
‫נגיד, לכל מי שאני מכיר במדיה‬ ‫יש הפרעת קשב וריכוז.‬
‫הם אומרים, "יש לי הפרעת קשב".‬ ‫"כן, גם לי". "עשית אבחון?" "חמש פעמים."‬
‫"עברתי בחמישי." "כל הכבוד." נכון?‬
‫וזה כאילו… הם…‬
‫"אני כותב על זה שיר."‬
‫"אני כותב על זה ספר." "כל הכבוד."‬
‫והם משוויצים בזה.‬ ‫הם שמים את זה בקורות החיים שלהם ו…‬
‫יש במושג "הפרעה".‬
‫מתי התחלנו להשוויץ בנוגע להפרעות?‬
‫לפני 20 שנה, לא היית מקבל כרטיס ביקור‬
‫שכתוב עליו,‬ ‫"רון פייק, בעל יבלות בפי הטבעת".‬
‫פשוט…‬
‫שמור את זה לעצמך. לאף אחד לא אכפת.‬
‫אני חושב שהמגפה החדשה‬ ‫בקרב הנוער תהיה פחד וחרדה‬
‫כי עכשיו יש לנו דור שלם‬ ‫שגדל עם המדיה החברתית.‬
‫סיפוק מיידי. זה לא מפתח אופי.‬
‫הם לא לומדים איך להתנהל חברתית‬ ‫או לתקשר פנים אל פנים.‬
‫הם רגילים להסתתר‬ ‫מאחורי זהות בדויה ודמות וירטואלית.‬
‫עכשיו יש להם מורים והורים‬ ‫שנותנים יד למחלות הנפש שלהם,‬
‫ולא מנסים לנער אותם מזה.‬
‫הם פוחדים מהדבר שפעם הם אהבו.‬ ‫הם מודאגים מהאינטרנט ומבינה מלאכותית.‬
‫הצעירים ממש מודאגים לגבי בינה מלאכותית.‬
‫וזה מה שיש לי לומר על בינה מלאכותית.‬
‫אם זה מתחיל להיות נטל, תכבו את זה, נכון?‬
‫כמו שעשינו עם סבתא.‬
‫ו…‬
‫עוד פחד גדול שקיים‬ ‫בקרב הצעירים הוא שינוי האקלים.‬
‫הם ממש מודאגים לגבי ההתחממות הגלובלית.‬
‫בדקתי על זה,‬ ‫ואם כיפות הקרח בקוטב יימסו לגמרי,‬
‫גובה פני הים יעלה בכ-60 מטרים ברחבי העולם.‬
‫אז כל אזורי החוף יושפעו מזה קצת,‬
‫אבל ההרס האמיתי, אובדן החיים האמיתי,‬
‫יהיה במקומות כמו סין והודו.‬
‫אז אין מה לדאוג. זה…‬
‫בסדר.‬
‫אבל כולנו סובלים קצת ממחלות נפש.‬
‫כולנו על הספקטרום, נכון?‬ ‫כולם סובלים קצת מאו-סי-די או מחרדה.‬
‫למשל, אני היפוכונדר.‬
‫כל בוקר אני מתעורר, וחושב, "מה קרה לי?"‬
‫"מה זה? זה לא היה שם אתמול. מה זה?"‬
‫ואני מחפש על זה בגוגל.‬ ‫"מה זה יכול להי…" ומדמיין אסון.‬
‫אז בדקתי בגוגל, וחמש או שש‬ ‫תוצאות החיפוש הראשונות היו בסדר.‬
‫היה כתוב, "אולי חרדה." "יכול להיות."‬
‫"מחסור בשינה." "כן."‬
‫"מחסור בסיבים." "אוכל יותר."‬ ‫"מחסור בוויטמין בי." "אקח…"‬
‫אני ממשיך לבדוק, ואז כתוב, "סרטן".‬
‫ואני חושב, "זה סרטן". פשוט ככה.‬
‫פעם יצאתי מהשירותים ואמרתי,‬ ‫"ג'יין, אני חושב שיש לי סרטן במעי".‬
‫היא אמרה, "אכלנו סלק אתמול".‬ ‫אמרתי, "אה, כן".‬
‫אני רוצה לסיים‬ ‫עם כמה סיפורים אמיתיים, אם יורשה לי.‬
‫וכמו שאמרתי, אני חושב‬ ‫שזה המופע הכי כן ופתוח עד כה,‬
‫אז אדבר על משהו שמעולם לא שיתפתי בעבר,‬
‫כדי לתת לכם הצצה אל מאחורי הקלעים‬
‫של גלובוס הזהב.‬
‫ו…‬
‫תודה. אני…‬
‫הנחיתי בפעם האחרונה את גלובוס הזהב ב-2020,‬
‫הפעם החמישית שלי בעשר שנים.‬
‫אהבתי כל טקס יותר מהקודם.‬ ‫האחרון היה האהוב עליי.‬
‫כי העולם השתנה בעשר השנים האלה.‬
‫בפעם הראשונה שהנחיתי, ב-2010,‬
‫העיתונאים באמריקה… הם שנאו אותי.‬
‫"מי זה הבריטי המעצבן הזה‬ ‫שמעליב את האנשים הכי חשובים בעולם?"‬
‫בפעם האחרונה שהנחיתי את הטקס,‬ ‫הם אמרו, "כן, קדימה, תיכנס בהם".‬
‫כי לאנשים רגילים נמאס לשמוע‬
‫הרצאות והטפות מהמולטי-מיליונרים…‬
‫אין שום דבר פסול בזה.‬
‫האמנים מהאליטה הליברלית‬
‫שאומרים להם למי להצביע ואיך למחזר‬
‫בזמן שכולם ידעו שהם מקבלים‬ ‫טיסות בחינם לאי הפדופילים.‬
‫אז זה קלע בול לרוח התקופה.‬
‫אבל זה תמיד היה אותו סיפור.‬ ‫אמרתי, "כן, אני אנחה,‬
‫"אבל אני אכתוב בדיחות משלי",‬ ‫ מה שלא היה מקובל.‬
‫"אני אכתוב בדיחות משלי, ואני לא אעשה חזרה,‬
‫"אז לא תוכלו לשמוע אותן לפני כן,‬ ‫ואסור לכם לבטל אף בדיחה."‬
‫והם נתנו לי אישור.‬
‫כן הייתי צריך להראות לעו"ד‬ ‫את הבדיחות כשעה לפני הטקס‬
‫כדי לוודא שלא עברתי על שום חוק,‬ ‫ומעולם לא עברתי.‬
‫לפעמים עורך הדין היה שואל,‬ ‫"אתה בטוח שאתה רוצה להגיד את זה?"‬
‫שאלתי, "זה חוקי?" הוא ענה, "כן, טכנית".‬
‫אמרתי, "הולכים על זה".‬
‫הפקת גלובוס הזהב‬ ‫מעולם לא עצרה לי בדיחה באמצע.‬
‫זה אומר עליהם משהו.‬
‫אז בכל אופן, תודה.‬
‫בפעם האחרונה הם אמרו,‬
‫"תיפגש עם עוה"ד יום לפני הטקס."‬ ‫אמרתי, "בסדר. נהדר".‬
‫אז נסעתי למרכז בוורלי הילס,‬
‫וכולם שם היו בהכנות.‬
‫התמונות של המועמדים‬ ‫הטובים ביותר במקומות שלהם.‬
‫"הנה בראד, הנה ליאו, הנה בוב." כל זה, כן?‬
‫ואיזה מאבטח מגודל לקח אותי לאיזה חדר.‬ ‫הוא פתח את הדלת וסגר אותה מאחוריי.‬
‫הסתכלתי, וקלטתי מולי‬ ‫עשרה עורכי דין בחליפות.‬
‫בדרך כלל זו הייתה אישה בגיל העמידה בסוודר.‬
‫וחשבתי, "מה לעזאזל קורה פה?" אני חושב…‬
‫"זה כי זו הפעם האחרונה שלי?‬ ‫אז הם מוודאים שלא אומר שום דבר…"‬
‫והם ישבו שם,‬ ‫ואמרתי, "היי". הם אמרו, "היי".‬
‫שאלתי, "שאעשה את המונולוג?"‬ ‫הם ענו, "בבקשה".‬
‫קהל קשה, אה?‬
‫אז החזקתי את המונולוג.‬
‫ועברתי עליו. הוא היה‬ ‫באורך של שבע או שמונה דקות.‬
‫אז סיפרתי את הבדיחות,‬ ‫ואחרי כל בדיחה, הרמתי את המבט,‬
‫והם עשו ככה, כתבו הערות.‬
‫כמה מהצעירים עשו קצת… ככה.‬
‫הגעתי לסוף, ואמרתי, "זהו זה".‬
‫והם אמרו, "יופי".‬
‫אמרתי, "נהדר". הם אמרו, "כן".‬
‫ואז עורך הדין הראשי,‬
‫הוא היה בערך בן 60, היה לו שיער לבן,‬
‫הוא אמר, "אה, כן, רק דבר אחד".‬
‫סיפרתי איזו בדיחה, לא יודע אם אתם זוכרים.‬
‫היא הולכת ככה, "העולם זכה לראות‬ ‫את ג'יימס קורדן בתור חתול שמנת מגעיל.‬
‫"הוא גם שיחק בסרט 'קאטס',‬ ‫אבל אף אחד לא צפה בזה."‬
‫וזה ממשיך. בשלב מסוים‬ ‫אני אומר, "אבל דיים ג'ודי דנץ'‬
‫"אמרה שהתפקיד הזה תפור עליה.‬
‫"כי אין דבר שהיא אוהבת יותר‬ ‫מאשר להישכב על השטיח,‬
‫"להרים את הרגל, וללקק לעצמה את המינג'".‬
‫אז עורך הדין הזה אמר…‬
‫הוא אמר…‬
‫כל זה אמיתי, דרך אגב.‬
‫הוא אמר, "כשאתה אומר‬ ‫שג'יימס קורדן הוא חתול שמנת מגעיל,‬
‫"זה בהקשר לתפקיד שלו ב'קאטס', כן?"‬
‫אמרתי, "כן".‬
‫"כן, בהחלט."‬
‫והוא אמר, "בסדר, יופי".‬
‫חשבתי לעצמי, "זה קל".‬
‫רציתי להגיד, "אתה קורא לעצמך עורך דין?"‬
‫וככה זה נגמר. הם אמרו,‬ ‫"שיהיה לך מופע מוצלח", ויצאתי.‬
‫ותוך כדי שיצאתי,‬
‫ראיתי את אחד מעורכי הדין‬ ‫רוכן להראות לעוה"ד הראשי את האייפון שלו.‬
‫ועוה"ד הראשי אמר, "אה, כן".‬
‫הוא אמר, "סליחה, ריקי, תחזור?"‬
‫אז חזרתי. אמרתי, "כן". הוא אחז בטלפון.‬
‫הם חיפשו את פירוש המילה "מינג'".‬
‫חשבתי שהצלחתי לחמוק מזה.‬
‫ואז אני כאילו חוטף על הראש,‬
‫עורך הדין הראשי אמר,‬ ‫"רשום כאן שהמילה מינג'‬
‫"היא מונח פוגעני לאיבר המין הנקבי."‬
‫אמרתי, "כן, זו מילת סלנג ל'נרתיק' באנגליה.‬ ‫אתם לא משתמשים בה".‬
‫הוא אמר, "אנחנו לא,‬ ‫אבל הטקס משודר בכל העולם,‬
‫"ועכשיו, לאחר שביצענו בדיקה,‬ ‫הבנו שזו מילה פוגענית,‬
‫"ולכן ניאלץ לצנזר אותה."‬
‫אמרתי, "אל תצנזרו אותה.‬ ‫אנשים בבית לא יבינו מה אמרתי".‬
‫אמרתי, "זה יהרוס… זאת שורת המחץ".‬
‫הוא אמר, "אם זה פוגעני, חייבים".‬
‫שאלתי, "באיזו מילה‬ ‫אוכל להשתמש שלא תצנזרו?"‬
‫והוא אמר, "אפשר לומר 'נרתיק'".‬
‫אמרתי, "אני לא אומר 'נרתיק'."‬ ‫אין שום דבר מצחיק ב… זה כל כך קליני.‬
‫חשבתי לעצמי שג'ודי דנץ' תגיד,‬
‫"למה הוא מדבר על הנרתיק שלי?"‬
‫אמרתי, "מינג' זה לא ככה.‬ ‫זה כאילו… זה לא כל כך ספציפי".‬
‫כי "נרתיק" זה כל כך…‬
‫"איפה הנרתיק שלך?" "שם." נכון?‬
‫"איפה המינג' שלך?"‬
‫"שם."‬
‫אחד מעוה"ד הצעירים אמר, "מה עם 'קופסה'?"‬
‫עניתי, "אני לא אומר 'קופסה', חבר".‬
‫"ללקק לעצמה את הקופסה."‬
‫אמרתי, "מינג' זה מושלם. אנשים לא ידעו מה…"‬
‫"בארה"ב, הם לא ידעו…"‬ ‫אמרתי, "זה לא פוגעני. זה…"‬
‫אמרתי,‬
‫"גם ילדים אומרים את זה באנגליה."‬
‫נכון? הם לא קיבלו את הטיעון שלי.‬
‫אז אמרתי,‬
‫"מה לגבי 'פלאנג''?"‬
‫אז הם חיפשו מה פירוש המילה "פלאנג'".‬
‫הוא אמר, "זה יהיה מבלבל כי בארה"ב,‬
‫"פלאנג' הוא חלק מכיור."‬
‫אמרתי, "טוב, זה…"‬
‫אמרתי, "בבקשה, תנו לי להגיד מינג'‬ ‫ואל תצנזרו את זה".‬
‫הייתי ממש בעד "מינג'", כן?‬
‫זה היה כמו הסרט "12 המושבעים". אמרתי,‬ ‫"אף אחד לא עוזב עד שאוכל לומר 'מינג'".‬
‫אחרי כעשר דקות, הם נשברו.‬
‫"לא, זה לא יעבוד." אמרתי, "בבקשה".‬
‫אמרתי, "אני אכתוב את…‬ ‫אתם לא תקבלו שום תלונות".‬
‫ובסוף עוה"ד הראשי אמר,‬ ‫"טוב, אתה יכול להגיד 'מינג'".‬
‫אמרתי, "לא תצנזר". הוא אמר, "לא".‬
‫אמרתי, "אתה מבטיח?" הוא אמר, "כן".‬ ‫ואז יצאתי. ידעתי שהם יצנזרו.‬
‫והם עשו את זה, כן?‬
‫אז כשאמרתי "מינג'",‬
‫הצבעתי למטה.‬
‫השאלה הנפוצה ביותר‬ ‫שאני תמיד מקבל בנוגע לגלובוס הזהב היא,‬
‫"פעם מישהו נעלב‬ ‫עד כדי כך שהוא ניגש אליך אחר כך…"‬
‫ואני עונה, "מה פתאום".‬
‫וגם אם זה היה קורה, לא הייתי מספר‬ ‫כי אני לא אוהב רכילות, למען האמת.‬
‫היה בחור אחד שחשבתי‬ ‫שהבין לא נכון את מה שנאמר, כן?‬
‫זה לא היה משהו רע… לא.‬
‫המצלמות פנו אליו, ואני לא שולט במצלמות.‬
‫הוא ישב שם בהלם מוחלט.‬ ‫זה היה אלטון ג'ון, כן?‬
‫אבל זו לא הייתה בדיחה רעה.‬ ‫הצגתי את מדונה, בסדר?‬
‫ומאוחר יותר גיליתי שהוא ומדונה הסתכסכו‬
‫ושהוא שנא שמזכירים אותו ואותה באותו משפט.‬
‫אבל לא ידעתי את זה אז. הייתי מבולבל.‬
‫וזה לא היה חלק מהמונולוג,‬ ‫אבל הייתי שם איזה שלוש שעות,‬
‫ומדי פעם, מנהל הבמה שאל,‬
‫"רוצה להציג את זה וזה?" "כן."‬
‫ואז אני פשוט מעלה לבמה או מאלתר בדיחה.‬
‫ובחרתי באלתור קטן,‬ ‫כי ראיתי את אלטון בשורה הראשונה.‬
‫זו הייתה הבדיחה. עליתי ואמרתי,‬
‫"ועכשיו תעלה לבמה מלכת הפופ.‬
‫"לא אתה, אלטון. תישאר לשבת."‬
‫ואז המצלמה עברה אליו.‬
‫ואז קלטתי, "אוי. הוא שנא את זה".‬
‫וחשבתי, "למה הוא…‬ ‫אלוהים ישמור, הוא חושב שאני הומופוב?"‬
‫"אני לא הומופוב." מלא מחשבות רצו לי בראש.‬
‫ואז חשבתי לעצמי,‬ ‫"הוא בטוח שמע דברים גרועים יותר".‬
‫בשנות ה-80, כשאלטון ג'ון היה בארון…‬
‫הוא עוד לא יצא מהארון. הוא היה נשוי לאישה.‬
‫הוא גם היה יו"ר מועדון הכדורגל ווטפורד,‬
‫והוא ואשתו באותו הזמן‬ ‫נהגו ללכת יחד ולצפות במשחקים של ווטפורד,‬
‫וכל הקהל היה שר,‬
‫"אל תתכופפו כשאלטון בסביבה‬
‫"או שאתם עלולים לחטוף נקניקייה בתחת."‬
‫ופתאום הבדיחה שלי‬ ‫כבר לא נשמעת נוראית כל כך, נכון?‬
‫אני לא יודע איך אוהדי כדורגל‬ ‫יודעים להתחיל לשיר יחד,‬
‫ובאותו סולם.‬
‫הם מחלקים דפי תווים לפני…‬
‫אנחנו שרים את "נקניקייה בתחת" בסולם סי.‬
‫ג'ף עושה סולו. זה כזה…‬
‫והם פשוט לוקחים לחן מוכר ומשנים את המילים.‬
‫איזה גאון משנה את המילים‬
‫כדי שזה יהיה הכי פוגעני שאפשר‬ ‫כלפי מישהו או משהו או מקום כלשהו, כל דבר.‬
‫אני זוכר את הלחן שהם השתמשו בו,‬
‫זה היה שיר קוקני ישן וקצבי.‬
‫"בעלי אמר לעקוב אחרי המשאית‬
‫"ולא להתמהמה בדרכים"‬
‫מכירים את זה? זוכרים את המונח "להתמהמה"?‬
‫הם משתמשים בו‬ ‫ביצירתיות רבה בגרסה שלהם, כן?‬
‫אז אלה היו המילים שלהם. זה היה בשנות ה-80.‬
‫זה לא פוליטיקלי קורקט. אני מתנצל.‬
‫אבל הם אוהדי כדורגל חוליגנים.‬ ‫מה אפשר לעשות?‬
‫אז בואו ננתח את המילים הגאוניות שלהם.‬ ‫זה מה שהם נהגו לשיר.‬
‫"אל תתכופפו כשאלטון בסביבה‬
‫"או שאתם עלולים לחטוף נקניקייה בתחת"‬
‫כלומר, אתם עלולים לחטוף.‬
‫לא בהכרח את שלו, אבל…‬
‫המתמטיקאים שביניכם‬ ‫צריכים לומר, "קיימת סבירות קלה ש…"‬
‫אם אלף אנשים יתכופפו כשאלטון בסביבה,‬
‫אחד מהם עלול באקראי…‬ ‫מישהו עלול לרדת מאופניים ולומר, "סליחה".‬
‫ומישהו יגיד, "איזה זין".‬
‫והמדענים היו רושמים, "אחת".‬
‫אתם מבינים? קיימת סבירות…‬
‫וגם, "כשאלטון בסביבה".‬ ‫זה נתון לפרשנות. זה יכול להתאים לכל מיני…‬
‫נגיד, יכול להיות ששני גברים‬ ‫יעשו סקס אנאלי בחדר מלון,‬
‫ואז למחרת הם יגלו‬
‫שאלטון ג'ון שהה בחדר הסמוך,‬
‫והם יגידו, "חטפתי נקניקייה בתחת‬ ‫כשאלטון היה בסביבה".‬
‫בכל מקרה, לדעתי זה נחשב.‬
‫"אל תתכופפו כשאלטון בסביבה‬
‫"או שאתם עלולים לחטוף נקניקייה בתחת‬
‫"יש לו החוצפה לקרוא לנו 'קהל צעיר'‬
‫"כולנו יודעים שהוא חתיכת קוויר"‬
‫סליחה.‬
‫ואז זה הולך…‬
‫"הוא מתמהמה בדרכים"‬
‫הם הפכו את זה. למה?‬
‫"הוא מתמהמה בדרכים‬
‫"משחק בנקניקיות של אנשים"‬
‫שוב, אני לא יודע‬ ‫מה המשמעות של "משחק" בהקשר הזה.‬
‫זה יכול להיות… זה יכול להיות כל דבר, נכון?‬
‫"חשבתי שתמצוץ אותו." "לא."‬
‫"הוא מתמהמה בדרכים‬ ‫משחק בנקניקיות של אנשים‬
‫"הוא תוקע כל תחת בעיר"‬
‫הייתי עוצר אותם שם.‬ ‫הייתי אומר, "לא". זה שקר מוכח.‬
‫הוא לא תוקע כל תחת בעיר, נכון?‬
‫ניתן להוכיח זאת.‬ ‫קחו למשל עיירה קטנה. למשל את ווטפורד.‬
‫יש שם 120,000 איש.‬
‫הוא לא תקע 120,000 ישבנים, נכון?‬
‫כלומר, חצי מהם של נשים, אז 60,000 מקסימום.‬
‫אני לא חושב שהוא תקע 60,000.‬ ‫אם כן, שיהיה לו בהצלחה.‬
‫אבל זו לא הנקודה שלי. הנה היא.‬
‫מה אשתו בזמנו חשבה על זה?‬ ‫כי הוא היה אז בארון, כן?‬
‫והיא התחתנה עם אלטון ג'ון.‬ ‫היא בוודאות הייתה… מאוהבת.‬
‫היא התגאתה בו.‬ ‫אלטון ג'ון. והוא יו"ר ווטפורד.‬
‫היא אמרה,‬ ‫"אני נשואה לאלטון ג'ון, כוכב הפופ".‬
‫ואז כל הקהל שר,‬
‫"אל תתכופפו כשאלטון בסביבה‬ ‫"או שאתם עלולים לחטוף נקניקייה בתחת."‬
‫היא בטח שאלה, "למה הם שרים את זה, אלטון?"‬
‫והוא אמר, "אין לי מושג. צפי במשחק".‬
‫מבינים למה אני מתכוון? זה בטח היה מביך.‬
‫אנחנו מתקרבים לסוף המופע, אבל אני…‬
‫קודם אמרתי שמעולם‬ ‫לא עצרו לי בדיחה באמצע בגלובוס הזהב,‬
‫וזה לגמרי נכון,‬
‫אבל הרגע נזכרתי בבדיחה‬ ‫שאני עצרתי את עצמי באמצע,‬
‫כי השתפנתי קצת, ואני רוצה…‬
‫לדעתי הייתי זהיר מדי. אני אספר לכם אותה.‬
‫אז הייתה לי ההזדמנות‬ ‫להציג את ג'ייסון מומואה.‬
‫אתם יודעים מי זה ג'ייסון מומואה, כן?‬
‫אז חשבתי שבדיחת המטא תהיה‬ ‫לחשוף את הצביעות ואת הפחדנות שלי.‬
‫אין לי בעיה לרדת על שחקנים.‬ ‫מי כבר מפחד משחקנים?‬
‫אבל כשמדובר בבחור גדול, אני לא כל כך אמיץ.‬
‫אז התכוונתי להגיד,‬
‫"אין לי שום דבר רע לומר‬ ‫על האדם הבא שיעלה לבמה,‬
‫"כי יש לו זין בגודל של זרוע של תינוק", כן?‬
‫וסיפרתי לחבר שלי שאני אגיד את זה,‬ ‫והחבר שלי שאל,‬
‫"אתה לא חושב שזה גזעני?"‬
‫שאלתי, "למה שזה יהיה גזעני?"‬
‫הוא אמר, "כי הוא כהה עור ו…"‬
‫אמרתי, "זה לא קשור לזה.‬
‫"זה קשור לעובדה שהוא כל כך גדול‬
‫"שבטח יהיה לו זין‬ ‫בגודל של זרוע של תינוק, לא ככה?"‬
‫אז ויתרתי על זה,‬ ‫והייתה לי בדיחת המשך מעולה.‬
‫אני אספר לכם הכול. זה מה שהתכוונתי לומר.‬
‫טוב, אז אני יוצא ואומר,‬
‫"אין לי שום דבר רע לומר‬ ‫על האדם הבא שיעלה לבמה‬
‫"כי יש לו זין בגודל של זרוע של תינוק.‬
‫"בניגוד לפיטר דינקלג',‬
‫"שיש לו זרוע בגודל של זין של תינוק."‬
‫זה תענוג לשמוע כזה צחוק מתגלגל‬
‫כי העשור האחרון‬ ‫מבחינת קומיקאים היה ממש מוזר,‬
‫אנחנו ממש לא בטוחים, "בסדר לומר את זה?"‬
‫כל דבר עלול להיתפס כפוגעני בעיני מישהו,‬
‫אבל עמדנו על שלנו,‬ ‫וניצחנו, אז שילכו להזדיין.‬
‫עד הפעם הבאה. הם לא נעלמו.‬ ‫הם מתאוששים מההפסד.‬
‫הם יחזרו עם משהו מטורף יותר.‬
‫אבל תזכרו מי אלה בפעם הבאה.‬
‫אלה תמיד המשכילים, מעמד הביניים,‬
‫אנשים מיוחסים ואליטיסטים‬ ‫שאומרים לאנשים רגילים ממעמד הפועלים‬
‫מה הם יכולים לעשות ומה לא,‬ ‫ומה הם יכולים לומר ועל מה מותר לצחוק,‬
‫והם לא מבינים‬ ‫כמה הקומדיה חשובה לאנשים רגילים.‬
‫בתור ילד שגדל בעיר רדינג בלי כלום,‬ ‫הומור היה כמו אוויר לנשימה.‬
‫הוא היה כמו כוח-על, כן?‬
‫לא כוח-על אמיתי, כמו לעוף, אבל הבנתם אותי?‬
‫תשאלו כל אחד מה כוח-העל שהיה רוצה,‬
‫שבעה מתוך עשרה אנשים יגידו "לעוף",‬
‫ושלושה יגידו "להיות חזק בטירוף"‬ ‫או משהו, שזה נהדר.‬
‫אם אתה גיבור-על,‬ ‫לעוף בשמיים ולהיות חזק בטירוף זה נהדר.‬
‫אבל במוקדם או במאוחר, נבל-על יגיד,‬
‫"תראו את המזדיין הזה. אני…‬
‫"אני אתפוס אותו וארצח אותו."‬
‫עם כוח העל שלי,‬ ‫הם לא היו מנחשים שזה מגיע ממני.‬
‫הם בכלל לא היו יודעים שאני משתמש בכוח-על.‬
‫וזה כוח-על שמחלץ מכל מצב.‬
‫כוח העל שאני הייתי רוצה,‬ ‫זה היכולת לגרום לכל אחד, באופן מיידי,‬
‫לחרבן במכנסיים.‬
‫שודדים אותך עם סכין ואומרים,‬ ‫"תביא את הארנק".‬
‫אתה פשוט… והם כזה, "לעזאזל.‬
‫"אוי, לעזאזל."‬
‫תם המשחק.‬
‫זה עוד משהו שאני גאה בו מאוד.‬
‫אני יכול לומר בכנות שבכל 64 שנותיי,‬
‫מעולם לא חרבנתי על עצמי, אז…‬
‫לא, אל תמחאו כפיים. לא.‬
‫לא! נכון.‬
‫כן.‬
‫"למה אתה כל כך אוהב את לונדון, ריק?"‬
‫כי מוחאים לך כפיים‬ ‫אם מעולם לא חרבנת על עצמך.‬
‫כן.‬
‫אבל זה השלב הבא.‬
‫אני מניח שבעשר השנים הבאות, אני כן…‬ ‫אבל נכון לעכשיו,‬
‫חור התחת שלי מעולם לא אכזב אותי.‬
‫הוא לא מוערך מספיק, חור התחת האנושי.‬
‫כולם אומרים, "המוח האנושי,‬ ‫המחשב הטוב ביותר שידוע לאדם.‬
‫"הכבד האנושי יכול לחדש את עצמו."‬
‫חור התחת שלכם עובד 24 שעות ביממה.‬
‫אפילו כשאתם ישנים,‬ ‫הוא שומר, "שום דבר לא יוצא מכאן.‬
‫"לא.‬
‫"שום דבר לא יוצא מכאן. ואתה לא נכנס."‬
‫כי זה כמו ביוב בפנים, לא?‬
‫אבל יש לך מכסה ביוב קטן ונהדר.‬
‫תחשבו על זה במציאות.‬ ‫בזמן שאתם הולכים על מדרכה,‬
‫אם זה יתפוצץ…‬ ‫אתם יודעים מה יש בביוב, נכון?‬
‫שתן וחרא‬
‫ושפיך ו…‬
‫דגי זהב מתים.‬
‫עוברים.‬
‫בסין.‬
‫רק…‬
‫רק העוברים הנקביים. תירגעו.‬
‫אני גם בגיל הזה עכשיו,‬ ‫כי אני בתעשיית הבידור,‬
‫כששואלים, "אתה תעשה מתיחת פנים?"‬
‫ואני עונה, "לא".‬
‫ראיתם איך נראית מתיחת פנים?‬ ‫הם נתקעים ככה. אתם יודעים?‬
‫אתה הולך לרופא, והרופא שואל,‬
‫"תרצה להיראות כמו זקן או כמו סיני?"‬
‫אין שום דבר רע במראה סיני, אם אתה סיני.‬
‫אם אתה לא סיני, זה קצת מוזר.‬
‫זה פוגעני. למה זה מותר?‬
‫אסור לאפר את עור הפנים בשחור.‬ ‫למה זה כן בסדר?‬
‫אולי יש תנאים והגבלות‬ ‫כדי לוודא שאתה לא עד כדי כך גזען.‬
‫הרופא אומר, "טוב, סיימנו עם העיניים,‬
‫"אבל לעולם אל תצא מהבית עם אהיל קטן כי…"‬
‫זה כל כך ילדותי.‬
‫אני מקווה שאתם מסכימים שהמופע חיובי,‬ ‫שלא עסק במוות, אלא בחיים.‬
‫יש אנשים שכל כך חוששים למות,‬ ‫שהם שוכחים לחיות.‬
‫יש אנשים שכל כך מפחדים לעשות דברים.‬ ‫הם אומרים, "לא, זה מסוכן".‬
‫כל הדברים הכי כיפיים הם מסוכנים.‬ ‫הכבישים מסוכנים.‬
‫אלכוהול זה מסוכן. אלכוהול הוא רעל.‬
‫אני אמור לדעת. אני מוכר אותו.‬ ‫וודקה דאץ' בארן. כן?‬
‫כן, אלכוהול גורם למחלות מוח, מחלות כבד,‬
‫מחלות כליות, מחלות לב, מחלות נפש,‬
‫אבל הוא גורם לך להשתחרר במסיבות, אז…‬
‫תחשבו על כל התינוקות‬ ‫שנולדו בזכות אלכוהול. כן.‬
‫רבים מהם נולדו עם מומים‬ ‫אם האימא המשיכה לשתות.‬
‫אבל הדבר הטוב בכך שנולדת עם מומים‬
‫הוא שאתה…‬
‫תקשיבו לי רגע.‬
‫מה שטוב בהיוולדות עם מומים‬ ‫הוא שאפשר להתחיל לשתות בגיל הרבה יותר צעיר‬
‫ואף אחד לא עושה עניין… נכון?‬
‫אם תראו ילד רגיל שותה,‬ ‫תגידו, "ממזר שכמוך".‬
‫אם תראו ילד עם מומים שותה,‬ ‫תגידו, "כן, לך על זה".‬
‫מבינים מה אני אומר?‬
‫ילד בן שמונה או תשע.‬ ‫עבר 27 ניתוחים כואבים.‬
‫פגש את אולי מארס.‬
‫שישתה משהו, מבינים?‬
‫טוב,‬
‫כפי שאתם רואים,‬ ‫נגמרו לי החומרים האיכותיים.‬
‫אבל הייתם פשוט מדהימים. תודה ולילה טוב.‬
‫תרגום כתוביות: סיון שפירא‬