Downloaded from YTS.LT
Official YIFY movies site: YTS.LT
Takk.
Takk. Jøss. Tusen takk.
Takk. Ok.
Ok, hysj. Takk.
Jeg er overveldet, men hysj. Tusen takk.
Takk. Velkommen til showet.
Gøy å være tilbake med en helt ny spesial.
Min forrige spesial kom ut på Netflix jula for to år siden,
og der snakket jeg om at spesialen før den gikk til topps
på grunn av alle klagene. Og nå gjorde de fehodene det igjen.
Når skal de lære? Jeg mener det.
"Forby den fra…"
Nummer én, overalt.
Navnet mitt trendet i tre dager den jula.
Og jeg var ikke den eneste komikeren som trendet. Kjenner dere Rosie Jones?
Hun har cerebral parese, og hun var på et quizprogram på TV,
og trollene kom ut på Twitter. "Hun er ikke morsom."
"Du forsvarer henne bare fordi hun har en funksjonsnedsettelse."
Men det var ikke hennes største kontrovers.
Dette er helt sant.
Tidligere det året laget Rosie Jones en dokumentar for Channel 4
om tilstanden sin, om utfordringene,
om noe av trollingen og krenkelsene hun utsettes for.
Og hun kalte dokumentaren Am I a R*tard?
Ja. Flott. Kudos til henne.
De som klaget, var rettighetsforkjempere. De angrep henne.
"Du kan ikke bruke det ordet." "Hvorfor ikke?"
"Fordi du er forflytningshemmet.
Du harselerer med psykisk utviklingshemming.
Hvis du vil harselere, bruk et ord som beskriver tilstanden din."
Så Rosie Jones sa: "Er jeg tilbakestående?"
Og forkjemperne sa: "Nei, du er en spastiker."
Det er vel ganske krast?
Altså…
Se på konteksten. Hun brukte det for å støtte folk.
Hun ble kalt det selv.
Hun omfavnet det og tok tilbake ordet.
Men de sa: "Nei, du må være veldig spesifikk.
Bare folk som faktisk er tilbakestående, kan bruke det ordet."
Men hvem skal fortelle dem det? Ikke sant? Hvem skal…
Du går ikke inn i et rom, og der sitter Bubba
på gulvet og tegner.
Og du sier: "Hei der, Bubba."
Han sier: "Ja." Nei, ikke sånn.
Det er en balansekunst. La oss…
Og du sier: "Du vet at du kan si 'tilbakestående'?"
"Hvordan det?"
"Tenk, din pappskalle."
Jeg synes i hvert fall hun burde få lov til å bruke ordet.
Hvis ikke engang hun får bruke ordet, så er i hvert fall jeg i trøbbel.
Men jeg brukte faktisk ikke ordet.
Folk sier: "Han brukte det ordet."
Nei, jeg brukte ikke ordet. Det ville være å kalle noen det.
Det er å bruke ordet. Jeg sa ordet i en diskusjon om det jævla ordet.
Det burde være lov, ikke sant, blant voksne?
Om det er noe vi bør være enige om, uavhengig av politisk side
så bør vi være enige om at ytringsfrihet fortsatt er en god ting.
Det har det alltid vært…
…og vil alltid være.
Men nå sier enkelte: "Nei, vi misforsto. Vi liker det ikke.
Vi har ombestemt oss. Vi liker ikke ytringsfrihet lenger.
Folk vil bare ha ytringsfrihet for å gå rundt og si slemme ting."
Det er ikke sant, og om det så var det,
så lar ytringsfriheten dem si slemme ting tilbake.
Det er et veldig bra system.
Og ytringsfriheten gir deg ikke rett til å si hva som helst.
Ytringsfriheten har mange forbehold, og jeg er enig i dem alle.
Du kan ikke oppfordre til vold. Fint.
Du kan ikke bakvaske folk. God regel. Du kan ikke ærekrenke folk.
Fascinerende fakta om injurieloven.
Du kan ikke ærekrenke de døde.
Så jeg kunne stå her og si: "Gandhi likte å bli tatt bakfra."
Hvis jeg ville.
Og det vil jeg.
Ytringsfrihet er menneskeretten alle andre rettigheter oppsto fra.
Uten ytringsfrihet, ingen menneskerettigheter.
Vi har ytringsfrihet, i teorien, i dette landet en stund til.
Vi kan kritisere regjeringen og politiet.
Og vi burde anerkjenne det, for noen land misunner oss det.
I noen land får du juling om du kritiserer politiet.
Kritiserer du regjeringen, kan du bli kastet i fengsel.
Så de flykter fra undertrykkelsen, forståelig nok.
De flykter hit og kommer hit, til England.
"Hvorfor det?" "Ytringsfrihet." "Kom inn. Hva vil dere gjøre?"
"Marsjere." "Hva skal dere si?"
"At England er et møkkasted." "Flott. Takk."
Det er retten deres.
Men jeg er for gammel til å ikke si hva jeg vil.
Jeg vil si og gjøre som jeg vil. Jeg vil gjøre det jeg liker, hele tiden.
Jeg gidder ikke engang å gjøre det jeg liker nest best.
Det jeg liker best, er å spille tennis. Jeg spiller på fredager.
Jeg ser frem til det. Det lyser opp uka mi.
Så hvis jeg på en fredag må gjøre det jeg liker nest best…
For tre uker siden var jeg i begravelsen til barnet til naboen, og jeg…
"Dette er kjedelig."
Men vi ønsker oss alle respekt.
Og vi vil øke statusen vår i samfunnet.
Det er bare sånn vi er skapt.
Det er fra da sladder ble brukt til å kontrollere stammene.
Og det er fortsatt to måter du kan øke statusen din på i samfunnet.
Den første er å være flink til noe.
"Han er en god jeger. Han er bra for stammen."
Den andre måten er å være en god person.
"Han er ingen god jeger, men han er klok eller snill."
Og med fremkomsten av sosiale medier
oppdaget folk at de bare kunne si at de var gode.
Ingen bevis. Bare masse flagg i biografien deres.
Og de øker sin egen status ved å rakke ned på andre.
"Se hva han sa. Jeg er en mye bedre person. Se…"
Derav begrepet "godhetsposering". Og jeg hater når de tar med barna sine.
Du kan mene hva du vil, stemme hva du vil… Gå i en marsj. Flott.
Men når jeg ser en femåring med en plakat…
Han vet ikke hva det står. Det er den voksne.
En gang så jeg noen tvitre:
"Fireåringen min spurte meg: 'Hvorfor hater Rishi Sunak fattige?'"
Det skjedde aldri.
Men det mest irriterende med godhetsposering
er at folk er selvgode bare fordi de har vår tids moral.
Du er den du er på grunn av der du er, og når du er.
Det er ikke modig av meg å være ateist i tiden vi lever i.
Ville vært modig for 200 år siden.
Eller galskap. Og det ville vært modig i andre land, eller galskap.
Men folk sier ting som: "Jeg er antirasist."
"Veldig bra. Det er vi alle."
Det er sånn nå, men det har ikke alltid vært sånn.
Du hadde kanskje ikke vært det om du var født i en annen tid.
"Jo, jeg ville vært antirasist samme hva."
Folk sier ting som: "Jeg ville definitivt skjult Anne Frank."
"Jaså? Ville du?"
Anne Frank banker på, det er krig,
du åpner. Det er nazister overalt.
Hun sier: "Kan jeg gjemme meg her?" Og du bare…
Hånda i ansiktet til Anne Frank.
"Vent litt. Hva om de finner deg?"
"De dreper oss begge." "Prøv hos naboen.
De har et stort loft, en skrivemaskin. Du vil stortrives der."
Men jeg er antirasist. Selvfølgelig.
Men jeg kan vedgå at om jeg hadde levd for 300 år siden,
og jeg var hvit og rik, så hadde jeg antagelig eid slaver.
Nei, fordi… Jeg ville behandlet dem pent. Hold kjeft.
Jeg ville vært den beste slaveeieren du har…
Nei, jeg ville kledd slavene mine godt.
Ja, det ville jeg. Jeg ville kledd dem i små dresser.
Jeg ville sagt: "Kast de dongeribuksene. Ta på deg en liten dress."
Alle de andre slavene ville…
Og jeg ville sagt: "La oss gå på puben, gutter."
"Du kan ikke ta med slavene dine på pub."
"Hold kjeft, jævla fascist. De er…
De er mine slaver. Jeg gjør hva jeg vil med dem."
På puben sier de: "De får ikke komme inn." "Faen ta deg." Vi går til en fin bar.
Vi har små dresser. "Dere ser bra ut i dress, gutter.
Vi bruker sokker til dress."
Jeg sier: "Nei, jeg spanderer i dag. Legg vekk pengene.
Ikke at dere har noen, men…"
Og så ler vi, vi spøker med hverandre.
Om noen ble for frampå, ville jeg måtte straffe ham.
Bare for å opprettholde status quo.
Hvis han kalte meg "gubbe" eller noe.
Det er det eneste man kan kalle folk nå. Du kan kalle en hvit mann en gubbe.
Og aldersdiskriminere. "Jævla gamle gubbe."
Og det er helt akseptabelt. Men jeg skal ta tilbake ordet.
Slik svarte tok tilbake N-ordet.
Jeg skal ta tilbake "gubbe". Jeg skal gå på Carluccio's i Hampstead
med de hvite vennene mine, vi skal kule'n og kalle hverandre "gubbe".
Hvis vår svarte venn, Rupert…
Jeg sa jo det var Hampstead. Hvis…
Hvis Rupert kom inn og sa: "Din gubbe"… "Du får ikke bruke det ordet."
Poenget er at moral utvikler seg.
Den følger tiden. Bare tenk over det.
På få generasjoner har vi gått fra at det å eie slaver var lovlig,
og respektabelt i Guds øyne, til at rasister er lavest på rangstigen.
Rasist er det verste du kan være i samfunnet vårt i dag.
Vel, pedofil er aller verst.
Pedofile er nederst, så rasister. En rasistisk pedofil
er det verste.
Til en rasistisk pedofil ville jeg sagt: "Knull de små svarte også, din rasist."
Ikke sant?
Det er greit. Det går bra.
Det…
De tar meg ikke av lufta.
De har prøvd å ta meg av lufta 15 år, og de har alltid mislyktes.
Ofte er det andre komikere som prøver å få meg av lufta,
og de skriver alltid det samme:
"Han sparker nedover. Komedie bør sparke oppover. Vi sparker oppover."
Deres idé om å sparke… De angriper Boris Johnson.
Hvordan er det å sparke oppover?
Idioten har lærevansker. Han er
som en oppblåst Gary Busey,
en slags jævla albino-eggemann.
Han kan ikke sette sammen en setning. Har dere hørt ham snakke? Han…
Han er en tomskalle.
Jeg sparker oppover.
Jeg kritiserer folk som Stephen Hawking.
Den smarteste fyren noensinne. Han takler det.
Han ville ikke hatt noe imot det da han levde, for han er delvis robot.
Han er en snakkende stol, så du kan si hva du vil.
Og han var på øya til Epstein, så han kan dra til helvete.
Hva gjorde han der? Hvorfor…
"Jeg vil dra…" "Ja, men hvorfor?"
Han bare er der uten å gjøre en… "Hva skal du…"
Mange pedoer ville drept for å være der. Og han bare tar opp plass.
Det hadde sikkert med inkludering å gjøre. "Vi trenger en…"
Jeg sier: "Hva gjør du her, Steve?" "Jeg tenker på syke greier."
"Dra til helvete."
Det teller nok som hatkriminalitet. Det er ganske…
Trendy ord. "Hatkriminalitet."
Folk spør alltid: "Var det hatkriminalitet?
Da er det mye verre." "Hvorfor det?"
Hvis jeg var ute, og noen overfalt meg
banket meg, ranet meg, kastet syre i ansiktet mitt,
jeg våkner på intensiven…
Jeg ser gjennom bandasjene.
Det står en politimann der. "Mr. Gervais? Det var ikke hatkriminalitet."
"Takk og lov", utbryter jeg.
Ganske hatefullt, eller hva? Men nei, hatkriminalitet
er noe som er basert på din rase, funksjonsnedsettelse eller seksualitet.
En fyr med pistol vil drepe en tilfeldig person.
Han ser en folkemengde. "Elle, melle." Pang. Dreper noen.
I retten sier dommeren: "Hvorfor drepte du dem?"
"Ingen spesiell grunn." "Så du er ikke fordomsfull?"
Og dommeren bare…
"Ti år."
En annen fyr har en pistol, og han sier: "Jeg hater dverger."
Han ser en liten dverg. Pang. Dreper dvergen.
I retten sier dommeren: "Hvorfor drepte du den dvergen?"
"Fordi jeg hater de små jævlene."
"Du er fordomsfull. Tjue år."
Han burde ikke få høyere straff.
Det er til og med vanskeligere å skyte dem.
Jeg ville sagt: "Skjøt du en dverg på 100 meters hold?"
"Ja." "Det er faen meg bra gjort.
Fem år.
Få ham inn i hæren."
Jeg beklager den vitsen, for jeg leste om hva dvergene har opplevd gjennom tidene.
I middelalderen ble de torturert og drept.
De la dem i tønner med pigger og rullet dem ned åssider for gøy.
I viktoriatiden ble de plassert i sirkus og måtte gjøre farlige ting.
Og så sent som på 1980-tallet
husker jeg at colleger arrangerte dvergkasting,
nesten som dart. Eller dvergbowling.
Til slutt sa noen: "Hva faen driver vi med?
Kan vi slutte å bruke dverger som underholdning?"
Og så stanset det, men nå er det tilbake, med paralympiske leker.
Nå har de en… Ja. "La dem løpe om kapp."
Ja.
"La oss kaste dem i vannet og se om de kan svømme."
Det kan de. Så…
Jeg må kanskje jobbe litt på den.
Folk vet ikke hvor mye arbeid som ligger i en turné.
Forrige turné hadde jeg seksti show med nytt materiale.
Tjuefem show med materiale under arbeid.
Så gjorde jeg en 85-dagers arenaturné verden rundt, hvor jeg finpusset den.
Én kritiker satt ved kjøkkenbordet sitt og kalte meg "lat".
Han kalte meg umoden og vulgær.
Jævla brilleslange.
Jeg er i en alder der alt irriterer meg.
Noe jeg sier daglig, er: "Kan ikke ting bare funke, for helvete?"
Hva det enn er. Fjernkontrollen til TV-en. Funker fint. Og så plutselig…
Hva har skjedd de siste ti sekundene?
Telefondekningen i Hampstead er elendig.
Jeg går rundt i herskapshuset. "Hører du meg nå?"
Hvis du går i gata og snakker i telefonen,
du kan ha fem streker, men så tar du ett skritt i feil retning…
Og vet dere hvorfor? Fordi alle er så fine i Hampstead,
og ingen vil ha et sånt tårn i hagen, for de er stygge og gir deg kreft.
Men jeg har sagt at vi bør finne en blind person som allerede har kreft…
Sett den i hagen deres. Trenger ikke engang å si noe.
Men det som irriterer meg mest, er mennesker.
Jeg sier dette daglig også.
"Det er alltid noen som må ødelegge." Ikke sant? Hvorfor…
Jeg og Jane skulle fly til San Francisco for en stund siden.
Flyet lettet. Første klasse. Setebeltelyset slukkes. Vi får en drink.
Så tar kvinnen et par rader bak oss fram laptopen sin
og hamrer i vei, sikkert veldig viktig.
Hun har på seg et armbånd, og det smeller mot…
Jeg ble helt… Hørtes ut som morris-dans.
Og jeg… Men jeg kan ikke gå til henne og si: "Armbånd-politiet."
Så jeg må bare lide i stillhet
og håpe vi styrter. Det er sånn jeg håndterer ting.
Om noen irriterer meg, stirrer jeg på dem og ser for meg at vi begge er døde.
Jeg ser for meg at flyet styrter, vi kommer alle til å dø,
og jeg ser bort på henne, hun hyler, og jeg…
Og flyet krasjer inn i et fjell, vi brenner,
men jeg lever ett sekund lenger og ser henne helt smadret.
Alle håndterer det på sin måte.
I San Francisco dro vi på en dagsutflukt.
Vi dro til Sausalito, en vakker liten havneby.
Vi gikk rundt på sightseeing, men klokka 11.00 var vi skrubbsultne.
Vi ville spise lunsj, så vi fant en restaurant som var åpen.
Folketom, så klart. Den perfekte restaurant i mine øyne.
Vi satt ved vinduet. Så ut over bukta.
Vi så en sjøløve i vannet. En pelikan landet.
Kelneren kommer med maten vår. Det var…
Og så, midt i denne freden og perfeksjonen,
kommer det en ryddegutt ut kjøkkendøra, og han står i den tomme restauranten og…
Jeg så på ham. Jeg så på Jane.
Jane så ikke opp engang. "Ingenting å gjøre."
Så jeg var helt alene. Og jeg begynte å svette.
"Han kommer til å gjøre det igjen." Og ganske riktig.
Jeg slår gaffelen i tallerkenen og ser på ham.
Jane sier: "Han forstår ikke hva du vil."
Jeg vil at han skal spørre, så jeg kan si at det ikke går bra.
Jane sier: "For guds skyld, han er ryddegutten. La oss spise og dra."
Måltidet er ødelagt.
Og jeg fikk ikke gjøre noe,
så det var sånn jeg kom meg gjennom de siste ti minuttene av måltidet.
Hver gang han gjorde det, sa jeg: "Idiot!"
Det er det du får.
Jeg ville gjøre showet mer finkulturelt enn dette.
Men jeg tror dette er mitt mest ærlige og selvransakende show så langt,
og ikke på en Edinburgh Fringe-måte.
"Foreldrene mine døde, så jeg ble autistisk." Nei, ikke…
Ikke noe sånt.
Foreldrene mine er døde, men jeg er ikke autist,
for en gang fikk jeg en Rubiks kube, og den gikk rett i søpla.
Jeg tror det er testen.
Showet heter Mortality, men det er et positivt show, og det…
Jeg vil fortelle om ting jeg har lært,
hvordan det er å begynne å bli gammel.
Ser dere? Første året med stillhet.
Før sa folk: "Du er da ikke gammel." Nå sier de: "Ja?"
De gjør det bare verre.
De sier: "Ja, men det fine med å bli gammel er
at du blåser i hva folk tenker."
Du bør kanskje bry deg litt om hva folk tenker om deg,
så du ikke går rundt med buksene fulle av dritt.
"Oi da, se på bestefar. Han… Han bryr seg ikke om hva folk tenker."
Han sitter og runker i et bryllup. Så, nei.
Men som sagt, det er et positivt show.
Det er gode og dårlige sider ved å bli gammel.
Både gode og dårlige ting.
Ja, det er større sjanse for å få hjerteinfarkt, slag, kreft,
men mye mindre sjanse for at jeg blir voldtatt i fengsel.
Ikke sant?
Da jeg var ung, tenkte jeg: "Jeg vil aldri overleve fengsel
med denne snasne rumpa."
Men nå tror jeg nok at jeg ville få gå i fred.
Første dag, jeg går ned korridoren med håndkledet mitt og plystrer.
De andre kommer fram til gitrene og bare…
Jeg kunne stått så lenge jeg ville i dusjen.
Ingen kikker. Helt uinteresserte.
Den største faren for meg nå ved å bøye meg i dusjen,
er at ryggen min ryker.
Jeg ligger på gulvet og må hjelpes til køyesenga mi
av to store homofile voldtektsmenn, som legger meg der, naken, og går.
"Jeg har fått skulderen ut av ledd.
Kan dere nappe litt i den?"
"Nei."
"Nei? Dere er homofile voldtektsmenn."
De sier: "Vi er ikke monstre."
Jeg ville også følt meg tryggere nå fordi jeg har penger.
Jeg kunne kjøpt meg ut av fare.
Den første dagen ville jeg sagt: "Ok, hvem er sjefen her?"
"Chopper Harris, D-fløyen."
Så jeg ville gått til Chopper og sagt: "Jeg skal sitte her et år.
Jeg gir deg en million pund hvis ingen banker meg opp,
stjeler maten min, ikke så mye som fingrer meg."
Jeg har aldri sagt det før. Jeg har aldri…
Chopper ville sagt: "Det er ikke noe forspill i fengsel."
Jeg er i den alderen der jeg er glad vi ikke har en Harold Shipman i virke.
Dere som er for unge til å vite hvem Harold Shipman er,
han er vår mest produktive seriemorder.
Han drepte 300 stykker. Gamle folk. Det er poenget mitt.
Han ville sett meg. "Jeg gir ham noen år til." Og han var lege.
Men mange har ikke hørt om ham,
for han står aldri på listene over de verste seriemorderne.
Og han var en av de verste noensinne.
Men han oppførte seg ikke som en seriemorder.
Han var fastlege, gikk i skjorte og slips, liten tweedjakke,
et lite skjegg, små briller.
Han gjorde hjemmebesøk. Dro hjem til Edna, 85.
"Alt bra, Edna?" "Ja." "En kopp te?" "Takk."
Og han laget en kopp te til Edna. Han hadde i en dødelig mengde opioider,
og han ga Edna teen og så henne drikke den
og sovne og dø, og det var det. Han onanerte ikke engang.
Ja, det er bortkastet.
Din skitne jævel.
Det er…
Og
de tror han fikk ideen som liten gutt. Lille Harold Shipman
så moren sin, som var døende av lungekreft, få morfin.
Det trigget noe i ham. "Jeg skal bli lege og gjøre dette."
Jeg vet ikke om det var fordi han likte at morfinen
fjernet smerten, at det var barmhjertighetsdrap,
han ville gjøre det samme. Eller motsatt.
Han var sint på gamle som levde lenger enn moren,
og straffet dem. Spiller ingen rolle.
Det gjør faktisk det, for hvis du kan forstå
hvorfor noen gjør det,
ser du kanskje tegnene i fremtiden og kan stanse nye forbrytelser.
Som ved skoleskytinger i USA. Det er vanligvis en emo, som
går inn i en barnehage, dreper 30 småbarn og til slutt deg selv.
Og øyevitnene sier alltid det samme.
"Han var en einstøing. Han satt bakerst." "Han var sjenert. Ble mobbet."
La oss bare huke inn de jævlene nå.
Ikke sant? Gå inn på en skole og se hvem mobberen gir juling.
"Jeg tar det herfra, kompis. Takk."
Og slep den lille taperen til en anstalt eller et fengsel eller noe.
Be mobberen finne enda en. Han gjør oss en…
Han gjør en god jobb. Vi trenger flere… De banker opp fremtidige barnemordere.
Med alderen blir du besatt av forbrytelser og straff.
Jeg studerte filosofi på universitetet, blant annet moral.
Og jeg har alltid vært imot dødsstraff.
Jeg var ung og liberal og sterkt imot dødsstraff.
Og nå er jeg gammel og liberal og fortsatt imot dødsstraff,
men jeg elsker at noen blir drept der og da når de gjør noe de ikke skal.
For eksempel en fyr i Brasil. En gisselvideo.
Han har en ung jente, pistol mot hodet. "Dere får meg aldri i live!"
Og så skyter de ut hjernen hans.
Jeg elsker det. Pause. Spol tilbake.
Eller når en tyrefekter blir stukket i hjel. Det er favoritten.
Særlig når hornet går opp i ræva deres.
Jeg kaller det "hole in Juan".
Takk. Nei, ikke.
Eller de videoene fra det "lovløse" New York.
Du ser dem på Instagram og YouTube. Noen med en iPhone.
En video av en fyr som raner en storkiosk.
Han har hettegenser og kniv og stjeler sprit.
Han blåser i at han blir filmet, og han slipper unna.
Så hopper det en liten 70 år gammel koreansk mann fram fra bak disken
og slår ham i hjel med en kost. Jeg elsker sånt.
Jeg vil også bli en 70 år gammel vigilante.
Bare gå rundt i Hampstead med en spaserstokk.
Som egentlig er et sverd.
Jeg ville malt den hvit også, for å se enda mer sårbar ut.
Bruke mørke briller.
Jeg ville se en ungdomsgjeng. "Unnskyld meg, gutter.
Vet dere hvor Nike-butikken er? Jeg vil kjøpe noen Air Jordans."
Og idet de skal ta pengene… "Jævla idioter."
Men dødsstraff er ikke sånn. Det er ikke i selvforsvar.
Det er ikke der og da. Det er kald rettferdighet.
Hva du enn har gjort. Kanskje drept noen. Du står for retten, de finner deg skyldig.
Setter deg på dødscelle,
noen ganger i 10 eller 15 år, noe som virker unødvendig grusomt.
Så dreper de deg foran vitner.
Og det er fra Bibelen. "Øye for øye, tann for tann."
Staten sier: "Du drepte noen, nå skal vi drepe deg."
Men hvis du voldtar og dreper noen, blir du fortsatt bare drept.
Det er et smutthull. Det er…
Det lukter av kvinnehat. Dommeren sier: "Voldtekten var gratis, men vi skal…”
Jeg vil høre: "Du voldtok og drepte noen,
så nå skal du bli hengt og voldtatt."
"På én og samme tid?" "Ja. Vi har mange frivillige med dildoer."
Så han faller ned og… "Dra til helvete."
"Forbaskede jævel."
"Ok, han er død." "Ja, jeg vet det."
Det kan funke.
Man blir mer gretten med årene.
Ikke bare jeg. Det skjer med alle.
Jo lenger du lever, desto mer skit ser du. "Å faen, ikke dette igjen."
Du bærer på stadig mer.
Og du blir stadig svakere, så byrden blir tyngre. "Ikke dette igjen."
Det er umulig å dø i disse dager.
"Takk og lov, jeg dør.
Faen, jeg er tilbake."
De kan transplantere alle organer. Et hvilket som helst organ.
Ikke hjernen din. Det går ikke. Hjernen din er deg.
Man måtte transplantert alt annet. Jeg hadde gjerne gjort det.
Jeg blåser i alt det andre.
Om jeg kunne investere en million pund i forskning…
Jeg dør, kroppen min blir knust, men hodet mitt er intakt.
De legger det på is og venter på donor. En stakkars fyr får hodet knust.
Setter hodet mitt på kroppen hans, og jeg er tilbake.
Statistisk sett får jeg større penis også, så…
Oddsen er i min favør, tro meg.
Jeg våkner i fremtiden og utbryter: "Se der, ja.
Du har jo alltid ønsket deg større stake. Skal vi ha litt meg-tid?"
Jeg begynner, men hver gang jeg ser ned, "den er ikke min".
Jeg tenker: "Det der er ikke staken min. Den der er ikke min."
Det er ikke min hånd heller. Bare fortsett.
Jeg gjorde et intervju, og jeg tror ikke journalisten likte meg.
Han spurte om noe jeg syntes var ganske frekt.
Så jeg ga et falskt svar.
Han sa: "Hva har du planlagt for begravelsen din?"
Jeg sa: "Jeg vil mates til løvene i London Zoo."
"Seriøst?" "Ja."
Dyrepasseren skal legge min feite, døde, nakne, oppblåste kropp i en trillebår
og dumpe den hos løvene.
Og turistene vil lure: "Er det fyren fra The Office?"
Så begynner to svære løver å spise på meg.
Og løver begynner med de myke delene for å komme til brystkassen.
De ville nok ta en testikkel hver, for det ville være det enkleste…
Testiklene mine ville nok ligge en meter fra hverandre…
De ville spist seg innover,
akkurat som Lady og Landstrykeren. Veldig romantisk.
Jeg sa det på tull, men han trodde meg. Og da han skrev artikkelen,
ringte han London Zoo og spurte om det var lov.
Og de sa: "Nei, selvsagt ikke."
Så artikkelen ble trykket med overskriften:
"London Zoo avslo Rickys forespørsel om å bli matet til løver."
Som om jeg er en jævla psykopat.
Ikke bekymre deg for hva som skjer når du dør.
La noen andre ta seg av det. Du er død. Du har gjort ditt.
Jeg kjenner religiøse folk som tenker mye på hva som vil skje når de dør.
De tror på himmel og helvete.
Så nå lurer de på om de har vært snille nok.
"Himmelen er flott, men hva om jeg kommer til helvete?"
Helvete finnes ikke. Det er laget for å skremme barn.
Tidenes beste skrekkfilm for meg er den originale Exorcisten.
Første gang jeg så den, ble jeg helt forbløffet.
Jeg så den igjen. Jeg elsket den.
Én scene skal være veldig spennende, men jeg lo første gang jeg så den,
for den fremstiller djevelen som dum og barnslig.
Den lille jenta er besatt av djevelen, de prøver å drive den ut.
De kaster vievann på henne. Hun hveser.
De sier: "Herrens kraft forviser deg."
Og på et tidspunkt får djevelen jenta til å snu hodet rundt og si:
"Moren din suger kuk i helvete."
Og fyren er knust. Han tenker: "Dette er den ekte djevelen,
så det må være sant. Min stakkars mor suger kuk i helvete."
Hvis jeg tar feil, og forskere faktisk fant djevelen,
de testet ham, det ble gjort vurderinger, de fikk Nobelprisen for alt mulig,
for det ville vært tidenes største oppdagelse.
Og jeg ville vært vantro,
men hvis vitenskapen sier at djevelen finnes, så greit.
Det ville vært kunnskap. Jeg ville ønsket å møte ham.
Hvis djevelen faktisk eksisterte, ville jeg sett den med egne…
Så lenge det var trygt. Vet ikke hva som er trygt…
Men om han fantes, ville vi fått vite det.
Vampyrer lever evig, men nå vet vi at hvitløk ødelegger dem.
Så vi oppdaget noe.
Hvis du setter en djevel i bur med en kvist persille, så svekkes han.
Om jeg skulle få møte djevelen…
Jeg ville sagt: "Er du djevelen?" "Ja."
Og så ville han prøve å ta meg ved å såre følelsene mine?
Han ville si: "Moren din suger kuk i helvete."
Og jeg ville sagt: "Bryr meg ikke."
For det første er hun død. I tillegg var hun heterofil.
Og hun hadde ingen tenner på slutten. Så…
Det er helvete! Tenk på de fæle tingene som kunne foregå der.
Voldtatt med ildraker, rotter spiser øynene dine.
Moren min får kuktjeneste. Kjør på, kvinne! Det må…
Det må være en av de bedre jobbene i helvete.
Forferdelig jobb på jorda. Jeg har aldri sugd en kuk i hele mitt liv.
Men hvis jeg døde og våknet i helvete… "Tortur i all evighet."
Jeg ville hoppet på den første kuken.
"Ikke noe problem."
Rundt meg blir folk flådd levende, så jeg hiver innpå.
Jeg bare… Akkurat sånn.
Jeg ville sett bort på sjefen og: "Dette klarer jeg. Jeg blir her."
Og…
Djevelen står med notatene sine og tenker forvirret:
"Ingen har gått rett på kuken før, men…"
Han sier: "Greit, kjør på." Tommelen opp.
"Jeg tenkte egentlig å sette deg til stryking, men…"
"Faen. Jeg kunne…
Jeg kunne ha strøket."
Og hvem får kuken sugd i helvete?
Vi er der for å straffes, ikke skjemmes bort.
Jeg ville stått der, ganske fornøyd. "Dette er strålende."
Ikke strålende, men…
Men djevelen er en luring. En dag ville jeg sett opp og…
"Det er faen meg Hitler.
Jeg suger kuken til Hitler."
Hvordan kan dette tillates offentlig?
For om jeg fulgte etter en av dere hjem og ropte gjennom brevsprekken deres:
"Sug Hitler i helvete", så ville dere ringt politiet.
Men dere betaler for å høre meg si dette.
Fy faen.
En ting som er veldig trendy i England for øyeblikket,
og i USA også, særlig California.
Psykisk sykdom. Det har tatt fullstendig av.
Da jeg gikk på skolen, var du enten dum eller smart,
normal eller gæren.
Nå er det tusen nye måter å være gæren på.
Før var det et stigma. "Jeg er ikke gæren."
Nå sier folk: "Jeg er gæren." De vil…
Alle jeg kjenner i media, har ADHD.
"Jeg har ADHD." "Jeg også!" "Jeg har også ADHD."
"Tok testen fem ganger.
Femte gangen besto jeg." "Bra jobba."
De liksom…
"Jeg skriver en sang om det." "Jeg skriver en bok om det."
Og de skryter av det. De skriver det i CV-en sin og i…
Det har ordet "forstyrrelse" i seg. Hvem skryter av det?
For 20 år siden ville du ikke fått et visittkort
der det sto: "Ron Pike, analvorter."
Vi vil ikke vite det.
Jeg tror den nye pandemien blant unge blir frykt og angst,
for det er en generasjon som vokste opp med sosiale medier.
Øyeblikkelig tilfredsstillelse.
De er ikke sosialisert, takler ikke ansikt-til-ansikt.
De er vant til å gjemme seg bak en avatar.
Lærere og foreldre legger til rette for mental sykdom
i stedet for å få dem ut av det.
De er redde for alt mulig. De er bekymret for Internett og KI.
Dagens unge er bekymret for KI.
Og la meg si dette om KI: Om du bekymrer deg fryktelig, skru den av.
Slik vi gjorde med Besta. Og…
Unge er også redde for klimaendringer. De er bekymret for global oppvarming.
Hvis polarisen smelter helt, vil havnivået stige 60 meter.
Alle kystområder vil bli påvirket noe,
men den ekte ødeleggelsen, tapene av liv, vil være på steder som Kina og India.
Så bare slapp av. Det…
Det ordner seg.
Men vi har alle en psykisk lidelse.
Vi er alle på spekteret, sliter med tvangslidelser eller angst.
Jeg er hypokonder. Hver morgen tenker jeg: "Hva er galt?
Hva er det? Det var ikke der i går."
Jeg googler det, og jeg får katastrofetanker.
Jeg googler, og de fem-seks første punktene er greie.
"Det kan være angst." "Kanskje."
"Mangel på søvn." "Ja."
"Mangel på fiber eller vitamin B." "Ja, jeg skal ta mer…"
Og jeg fortsetter ned til "kreft". "Selvfølgelig. Det er kreft."
En gang kom jeg ut fra do og sa: "Jane, jeg tror jeg har tarmkreft."
Hun sa: "Vi spiste rødbet i går."
Jeg vil gjerne avslutte med et par sanne historier.
Og som jeg sa, er dette mitt mest ærlige og selvransakende show,
så jeg vil snakke om noe helt nytt
for å gi dere et glimt bak kulissene på Golden Globes. Og…
Takk. Jeg…
Jeg var sist vert for Golden Globes i 2020.
Min femte gang over en tiårsperiode. Og den siste gangen var favoritten min.
For verden har endret seg på de ti årene.
Første gang jeg var vert for dem, i 2010, så hatet den amerikanske pressen meg.
"Hvem er den irriterende briten som krenker klodens viktigste folk?"
Den siste gangen jeg var vert, skrev de: "Kjør på, bare ta dem."
For vanlige folk var blitt drittleie av å bli belært av disse mangemillionærene…
Ikke noe galt i det, men…
At denne liberale eliten skal fortelle dem hva de skal stemme,
mens de selv reiser gratis til Pedo-øya. Så det traff virkelig tidsånden.
Men jeg sa alltid ja på én betingelse.
"Jeg skal skrive mine egne vitser, og jeg skal ikke øve dem inn,
og dere får ikke høre vitsene på forhånd." Og det godtok de.
Jeg måtte vise en advokat vitsene
for å sørge for at jeg ikke brøt noen lover.
Noen ganger sa advokaten: "Er du sikker på at du vil si det?"
"Er det lovlig?" "Jo da, teknisk sett."
"Så kjør på."
Golden Globes har aldri stanset noen av vitsene mine. Det sier noe om dem.
Men i hvert fall… Takk.
Sist gang sa de: "Du må snakke med advokaten dagen før."
Jeg sa: "Greit." Så jeg ble kjørt til Beverly Hills Center,
og de gjør klart lokalene. Bildene av kjendiser i stolene sine.
"Der er Brad, der er Leo, der er Bob."
Og en stor vakt viste meg til et rom. Han åpnet døren og lukket den bak meg.
Jeg så opp, og der satt det ti dresskledde advokater.
Det pleide å være en middelaldrende dame i genser.
Og jeg tenkte: "Hva faen er dette?
Er det fordi det er min siste gang, og jeg ikke må si noe…"
De satt der, og jeg sa: "Hei." De sa: "Hei."
"Skal jeg ta monologen?" "Ja takk."
Tøft publikum.
Så jeg leste monologen. Den var sju eller åtte minutter lang.
Jeg fortalte vitsene, og etter hver vits kikket jeg opp,
og de liksom nikket og tok notater. Et par av de yngre liksom…
Og jeg kom til slutten, jeg sa: "Det var alt."
Og de sa: "Fint." "Ok, flott", sa jeg.
Og sjefsadvokaten, en 60 år gammel fyr med hvitt hår, sa:
"Jo, det var én ting."
Jeg vet ikke om dere husker denne vitsen.
"Verden fikk se James Corden som en feit pussy.
Han var også i filmen Cats, men ingen så den."
Og litt senere:
"Men Dame Judi Dench sa hun var født til rollen,
for det er ingenting hun elsker mer
enn å løfte bakbeinet og slikke sin egen dåse."
Så advokaten…
Han sa… Og dette er helt sant.
"Når du sier at James Corden er en feit pussy,
tenker du da på rollen i Cats?"
"Jepp.
Ja, helt klart."
Og han sa: "Ok, flott."
"Dette var enkelt", tenkte jeg.
"Og du kaller deg en advokat?"
Og det var alt. De ønsket meg lykke til, og jeg dro.
Og på vei ut så jeg en av de andre vise sjefen noe på iPhonen sin.
Og sjefen sa: "Ja, riktig. Beklager, Ricky, bare én ting til."
"Ja." Han hadde telefonen der.
De hadde søkt på ordet "dåse".
Jeg trodde jeg hadde sluppet unna, men nå fikk jeg kjeft.
"Det står her at 'dåse' er et nedsettende begrep for det kvinnelige kjønnsorgan."
"Ja, det er slang for 'vagina' i England. Dere bruker det vel ikke her?"
"Nei, men dette sendes verden over, og nå som vi vet at det er nedsettende,
må vi sensurere ordet."
Jeg sa: "Ikke gjør det. Da vet ikke folk hva jeg har sagt,
og det er bokstavelig talt hele vitsen." "Vi er dessverre nødt."
"Så hvilket ord kan jeg bruke uten å bli sensurert?"
Han sa: "Du kan si vagina."
"Jeg sier ikke 'vagina'." Hva er morsomt med… Det er så klinisk.
Jeg så for meg Judi Dench.
"Hvorfor snakker han om vaginaen min?"
Jeg sa: "'Dåse' er ikke så ille. Det er ikke veldig spesifikt."
For "vagina" er så…
"Hvor er vaginaen?" "Der."
"Hvor er dåsa?"
"Borti der."
En av de yngre sa: "Hva med 'kuse'?"
Jeg sa: "Jeg nekter å si 'kuse'."
"'Dåse' er perfekt. Folk vet ikke…
I USA vet ikke folk… Det er ikke støtende."
Og jeg sa: "Til og med barn bruker ordet i England."
Men de kjøpte det ikke.
Så jeg sa: "Hva med 'slira'?"
Så de slo opp ordet "slire",
og han sa: "Det blir forvirrende, 'slire" er noe man har kniver i."
Så jeg sa: "Bare la meg si 'dåse' og ikke sensurer meg."
Jeg var fast bestemt på '"dåse".
Det var som 12 edsvorne menn.
Ingen fikk dra før jeg gikk godkjent "dåse".
Etter ti minutter… Jeg slet dem ut. "Nei, det går ikke." "Vær så snill.
Jeg skal skrive… Dere vil ikke få noen klager."
Og til slutt sa han: "Greit, du kan si 'dåse'."
"Du sensurerer det ikke?" "Nei."
"Lover du?" "Ja." Jeg visste de ville gjøre det.
Og det gjorde de faen meg.
Så da jeg sa "dåse",
pekte jeg.
Det spørsmålet jeg får oftest om Golden Globes er:
"Var noen så sinte at de kom bort til deg etterpå…"
"Herregud, nei."
Jeg ville uansett ikke ha sagt noe, for jeg liker ikke sladder.
Det var én fyr jeg trodde tok det ille opp.
Det var ikke en dårlig… Nei.
Kameraene fokuserte på ham.
Han liksom frøs til. Det var Elton John.
Men det var ikke en dårlig vits. Jeg introduserte Madonna.
Og senere fant jeg ut at han og Madonna hadde en feide,
og han hatet å bli assosiert med henne. Men det visste ikke jeg.
Det var ikke en del av monologen, men jeg var der i tre timer,
og av og til ble jeg spurt om jeg ville introdusere den eller den.
Så jeg kom ut, og jeg improviserte, for jeg så Elton på første rad.
Dette var vitsen. Jeg sa:
"Vår neste utdeler er Popdronningen.
Ikke du, Elton. Bare sitt."
Og han… Og jeg tenkte: "Faen, han hatet den."
Og jeg tenkte: "Hvorfor… Herregud. Tror han jeg er homofob?"
Alt dette spant rundt i hodet mitt.
Så tenkte jeg: "Han må ha hørt verre."
På 1980-tallet, da Elton John var i skapet…
Han var gift med en kvinne. Og han var formann i Watford fotballklubb,
og han og hans daværende kone pleide å se Watford spille,
og hele folkemengden sang:
"Ikke bøy deg fram når Elton er her, da får du en kølle opp bak der."
Da er vel ikke spøken min så ille?
Hvordan klarer fotballtilhengere å starte samtidig, i samme tone?
Deler de ut noteark før den jævla… Vi tar "Kølle bak der" i C.
Jeff gjør en solo. Det er liksom…
Vanligvis tar de en tradisjonell melodi og endrer teksten.
Et eller annet geni skriver om teksten
for å krenke noen eller noe eller hva som helst.
Og melodien de brukte, var en gammel, munter cockney-sang.
Gammern sa: følg den bilen Og ikke tull deg bort på stien
Og uttrykket "tull deg bort på stien"?
De bruker det veldig kreativt i versjonen sin.
Så dette var teksten deres. Det var 80-tallet.
Den er ikke politisk korrekt. Jeg beklager.
Men de er fotballhooligans.
La oss analysere den geniale teksten. Dette pleide de å synge.
Ikke bøy deg fram når Elton er her Da får du en kølle opp bak der
Vel, det er mulig.
Ikke nødvendigvis hans, men
matematikerne her vil si: "Ja, det er en ørliten…"
Om tusen mennesker bøyde seg ned mens Elton var der,
kan en av dem… Noen kunne falle av en sykkel og "beklager".
Og de… "Å faen."
Og forskerne ville notere. "Én." Så det er en ørliten…
Og "Når Elton er her" er tvetydig. Det kan bety både…
Du kan ha to menn som har analsex på et hotellrom,
og neste dag finner de ut at Elton John bor på naborommet,
og de sier: "Jeg fikk en kølle bak mens Elton var her."
Så den skal de få.
Ikke bøy deg fram når Elton er her Da får du en kølle opp bak der
Han er frekk nok til å kalle oss "kjære" Men vi vet alle at han er den skeive
Beklager.
Så er det… Han tuller langs en sti
Skrevet om. Hvorfor?
Han tuller langs en sti Og leker med pølsa di
Jeg vet ikke hva "leke" betyr i denne sammenhengen.
Det kan være… Det kan være hva som helst.
"Skal du ikke suge den?" "Nei."
Han tuller langs en sti Og leker med pølsa di
Han er oppi hver ræv i byen
Jeg ville stanset dem der. "Nei, det kan ikke være sant."
Han kan ikke være oppi alle rævene.
Og vi kan bevise det. Ta en liten by. Watford.
120 000 innbyggere. Han er vel ikke oppe i 120 000 ræver?
Halvparten av dem er kvinner. Så maks 60 000.
Jeg tror ikke han har vært oppi 60 000, men det er ikke poenget.
Hva syntes hans daværende kone om det? For han var i skapet.
Hun er gift med Elton John, hun er forelsket.
Hun er stolt av ham. Og han er formann i Watford.
"Jeg er gift med Elton John, popstjernen."
Og så synger hele publikum:
"Ikke bøy deg fram når Elton er her, da får du en kølle opp bak der."
Hun må ha sagt: "Hvorfor synger de det, Elton?"
"Jeg vet vel ikke. Følg med på kampen."
Det må ha vært pinlig.
Det var nesten alt, jeg har bare…
Jeg sa at jeg aldri har fått en vits stanset av Golden Globes,
og det er helt sant, men jeg kom akkurat på en vits jeg stanset selv,
jeg holdt igjen litt, men jeg vil dele den allikevel.
Jeg ble bedt om å introdusere Jason Momoa.
Kjenner dere Jason Momoa? Ja.
Så jeg tenkte at meta-vitsen ville være å vise mitt eget hykleri og feighet.
Jeg langer ut mot skuespillere. Hvem er redd for skuespillere?
Men ikke når det gjelder en stor fyr. Så jeg skulle si:
"Jeg har ikke noe vondt å si om neste utdeler,
for kuken hans er like stor som armen til en baby."
Jeg fortalte kompisen min det, og han sa:
"Er ikke det rasistisk?" "Hvorfor er det rasistisk?"
"Fordi han er en farget person, og…”
"Nei, poenget mitt er at han er så stor
at kuken hans sikkert er like stor som en babyarm."
Så jeg brukte den ikke, men jeg hadde en oppfølgingsvits også. Her er hele.
Jeg går ut, og jeg sier:
"Jeg har ikke noe vondt å si om neste utdeler,
for han har kuk som en babyarm.
I motsetning til Peter Dinklage, hvis arm er som en babykuk."
Godt å høre slik latter,
for vi komikere har hatt ti merkelige år,
hvor vi alltid har tvilt på hva som er greit og ikke.
Folk kan bli krenket av hva som helst,
men vi presset tilbake, og vi vant, så faen ta dem.
Foreløpig. De er ikke borte. De slikker bare sårene sine.
De kommer tilbake. Men husk hvem det er neste gang.
Det er alltid høyt utdannede middelklassefolk,
privilegerte, elitistiske folk som sier til vanlige arbeiderklassefolk
hva de kan og ikke kan si eller le av,
uten å forstå hvor viktig komedie er for vanlige folk.
Da jeg vokste opp i Reading uten noe som helst, var humoren en bøye.
Den var som en superkraft.
Ikke en ekte en, som å fly, men dere vet. Om du spør folk om superkrefter,
vil sju av ti si "kunne fly",
og tre vil si "superstyrke", og det er flott.
Om du er en kjempesterk superhelt som flyr rundt, flott.
Men før eller senere vil en superskurk si: "Se på den jævelen. Jeg skal…
Jeg skal drepe ham."
Med superkraften min er det ingen som får med seg noe. De vet ingenting.
Det får deg ut av enhver situasjon. Min superkraft er å få hvem som helst
til å drite i buksa.
Noen raner deg med kniv. "Gi meg lommeboka di."
Du gjør… Og de bare: "Faen!"
Da er det over.
Det er noe annet jeg er stolt av. På alle mine 64 år
har jeg aldri driti i buksa. Så…
Nei, ikke klapp. Nei.
Nei! Ok.
Ja.
"Hvorfor liker du London, Rick?"
Man får applaus for å aldri ha driti på seg.
Ja. Men det kommer nå. De neste ti årene vil jeg nok…
Men hittil har rasshølet mitt aldri sviktet meg.
Det menneskelige rasshøl er undervurdert. Alle skryter av menneskehjernen.
Eller: "Leveren vår kan regenerere."
Rasshølet ditt jobber døgnet rundt.
Selv når du sover, står det der. "Du slipper ikke ut.
Niks.
Og du slipper ikke inn."
For det er som en kloakk der inne. Men du har et nydelig lite kumlokk.
Se for deg at du går langs fortauet.
Hvis det går lekk… Dere vet hva som er i kloakken?
Piss og dritt
og sæd og
døde gullfisk.
Fostre.
I Kina. Bare…
Bare jentene. Ta det med ro.
Jeg er i den alderen der folk tror jeg vil ta en ansiktsløftning.
"Nei."
Har dere sett ansiktsløftninger? De er fortsatt sånn.
Du går til legen, og legen sier: "Vil du se gammel eller kinesisk ut?"
Flott å se kinesisk ut, hvis du er kinesisk.
Hvis ikke, er det litt rart.
Det er støtende. Hvorfor er det lov? Du kan ikke be om å bli svart.
Kanskje det er vilkår for å unngå å bli altfor rasistisk.
Legen sier: "Du har fått øynene,
men aldri gå ut med lampeskjerm på hodet, for…”
Så utrolig barnslig.
Men det var et positivt show. Ikke om døden, men om livet.
Noen er så redde for å dø at de glemmer å leve.
De er redde for å gjøre ting. "Nei, det er farlig."
Alle de morsomste tingene er farlige. Veier er farlige. Alkohol er farlig.
Jeg burde vite det, jeg selger den. Dutch Barn.
Alkohol gir deg hjernesykdom, leversykdom,
nyresykdom, hjertesykdom, psykisk sykdom, men den lar deg slå ut håret på fest, så…
Tenk på alle babyene født takket være alkohol. Ja.
Mange av dem med misdannelser om moren fortsatte å drikke.
Men det fine med å bli født med misdannelser er at du…
Hør på dette.
Når du er født med misdannelser, kan du begynne å drikke i ung alder
uten at noen gir deg…
Når vanlige unger drikker, er de "småjævler".
Men om du ser en unge med misdannelser, tenker du: "Drikk i vei."
Du er åtte eller ni. Hatt 27 smertefulle operasjoner.
Du har møtt Olly Murs.
Ta deg en drink.
Vel…
Jeg har gått tom for gode vitser.
Men dere har vært helt fantastiske. Takk og god natt.
Tekst: Marie Wisur Lofthus