Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Před dávnými časy…
podnikla skupina lachtanů mimořádnou pouť
od západního pobřeží Ameriky daleko do vod Tichého oceánu.
A našli tam ráj
oddělený od zbytku světa,
stvořený ohněm a vodou.
Každý ostrov měl odlišný charakter,
každý dal domov jedinečné skupině trosečníků,
jež sem zanesla náhoda.
A pod hladinou se zde skrýval svět jako žádný jiný.
Dnešní potomci oněch prvních lachtanů
místním vlnám vládnou.
LACHTANI Z GALAPÁG
Jednoho večera na ztichlou pláž
vylézá mladá samice Luna.
Toto je její domovský ostrov,
přístav pro ni i její novorozené mládě.
Leo.
Lachtani obvykle rodí jen jedno mládě.
Proto je Leo pro Lunu ten největší poklad na světě.
První týden se od něj nehne,
učí se rozeznávat vzájemné volání a pach, upevňují své pouto.
Tuto malou lachtaní kolonii tvoří skoro výhradně samice a mláďata.
Pochopitelně až na pána pláže.
Tento samec je tu šéfem.
Dospělí samci o samice bojují
a tento chlapík je momentálním šampionem těžké váhy.
Každé mládě se hned od narození vyznačuje vlastní osobností,
která určuje, jaký lachtan z něj vyroste.
V prvních dnech se mláďata drží matek.
Ale Leo rád objevuje svět sám.
Například gravitaci.
Jakmile zvládne chůzi, možnosti jsou nepřeberné.
Nejdůležitější je naučit se najít mámu.
Ne. Cizí máma.
Tohle je ona.
Dny ubíhají a Leo rychle roste.
Díky matčinu výživnému mléku.
Brzy Luna usoudí, že je zralý na první zkoušku.
Pán pláže se ujistí, že je vzduch čistý.
Na souši jsou mláďata v bezpečí, ve vodě už ale ne.
V místních vodách hlídkují žraloci.
Své návštěvy časují tak, aby odpovídaly období vyvádění mláďat.
Jak dá šéf svolení,
Leo může poprvé do vody.
Proč že to děláme?
První přechodový rituál pro malé lachtany.
Lekce plavání.
Luna se drží neustále v závěsu.
Malí lachtani se naučí plavat týden po narození.
Je to velká věc.
Možná z Lea jednou bude velký a statečný pán pláže.
Je čas se osušit.
Písková technika.
Není pro každého.
Leo dnešní hodinu plavání zvládl bravurně.
Před spaním začíná velká světelná podívaná.
Galapágy jsou od zbytku světa tak izolované,
že zde hvězdy září jasněji než skoro kdekoli jinde.
Ráno jde Leo za Lunou k vodě.
Ale lekce plavání nebude.
Tohle musí udělat ona sama.
Pro dospělého lachtana je každý den na souši dnem bez jídla.
Luna se musí vrátit do moře, aby se nakrmila a doplnila zásoby mléka.
Leovi nezbývá než zůstat a čekat.
Sám ještě nikdy nebyl.
Co si vyrazit s těmihle cápky?
Krab světlonohý.
Vypadají přátelsky.
Kam jdete?
Je těžké najít přátele.
Leguán.
Třeba by mohl být…
No tohle. Ani ahoj.
Najde někdy kamaráda?
Daleko v moři se zatím Luna soustředí na jediné.
Ryby.
Přidávají se k ní další hladoví lachtani.
Společně tvoří elitní lovecký tým.
Uskutečnit plán jim pomůže skrytá zátoka.
Jako zkušená lovkyně
se Luna staví do čela smečky.
Postupně se jim daří nahnat ryby do zátoky,
potřebují přitom ale sami krýt záda.
Nejsou tu dnes jediní predátoři na lovu.
Žraloci černocípí.
Lachtani v zadní pozici se musí soustředit na žraloky
a rychle dokončit lov.
Před smečkou je mělčina
a ryby propadají panice.
Jsou v pasti.
Do věci se vkládá třetí skupina.
Pelikáni hnědí.
Piráti.
Lachtani spěchají, snaží se prchnout žralokům.
Pelikáni se spouštějí a chytají ryby
těsně před tím, než je lachtani naženou na pláž.
Nechají lachtany vykonat černou práci, pak jim kořist ukradnou.
Ani Luna s tím nic nenadělá.
Úplně lachtany oškubou.
Takový pelikán spolkne tři až čtyři ryby najednou.
Navíc jsou tak chamtiví, že se okrádají i navzájem.
Luna se může jen dívat
a žasnout nad tím obžerstvím.
Ale konečné vítězství těm zlodějům nechat nehodlá.
Leo zatím doma
pracuje na lachtaním volání.
Na obhlídku přichází sousední mládě, Maya.
Není si jistá, jestli Leo správně voní,
ale než se člověk naděje, vyrazí spolu na pláž.
Leo zřejmě konečně našel kamarádku.
Někoho se stejně objevitelským duchem.
Je nad slunce jasné, že jsou oba zrozeni pro oceán.
Leo má po matce přirozený talent k nahánění ryb.
V moři zatím Luna obhlíží další hejno.
Lovci si dávají druhé kolečko.
Už zase?
Jdeme na to.
Tentokrát lachtani na žraloky vyzrají.
Tým pracuje v učebnicovém tvaru.
Pelikáni se chystají na další lup.
Tentokrát však lachtani naženou ryby dál na pláž
a pelikány vystrnadí.
Konečně si pracovití lovci můžou užít zaslouženou odměnu.
Luna s kamarády mají otevřený volný bufet.
Pelikánům vstup zakázán.
Dej sem tu rybu a vypadni.
Luna se nasytí.
Teď má vše, co potřebuje k nakrmení Lea,
a navíc pěkně podusila pirátské pelikány.
Luna tu není už dva dny.
Leo si v její nepřítomnosti začal posouvat hranice.
Je na cestě na druhý konec ostrova.
Ahoj, ty tam.
Tady nebude jednoduché najít kamaráda.
Nelez k ostatním mámám.
Leo se vydává na lávové útesy.
Ty jo, tady je horko.
Musí ze slunce.
Co si zaplavat?
Oceán Leo miluje.
Ale tohle není jeho útulná plážička.
Jsou tu rozeklané skály a stoupá příliv.
Brzy ho obklopí voda.
Na tohle ho lekce plavání nepřipravily.
Divoká voda ho srazí.
Konečně se dostává do klidnějších vod.
V tu chvíli nad vlnami zazní hlas.
Poznává ho, ale odkud přichází?
Je celý vyčerpaný.
Nemůže na to přijít.
Tady je.
Máma se vrátila.
Leo se o sebe dokázal neuvěřitelně postarat.
A Luna teď má jídlo z lovu,
nakrmí ho spoustou čerstvého mléka.
Uběhl skoro rok
a na Leově mangrovovém ostrůvku dochází ke změnám.
Rodná pláž se proměnila v hučící město.
Přestěhovaly se sem stovky tuleňů z okolí,
už to tu není jako dřív.
Luna je sice pořád útěchou, ale je tu nový problém.
Pán pláže už Leovi není přátelským ochráncem.
Právě naopak.
Leo už není mládě,
takže na pláži plné samic není nadále vítán.
Nechápe, proč se ho pán pláže snaží oddělit
od matky.
Dřív k němu vzhlížel.
Luna ho uvedla do života, jak uměla,
tady však její role končí.
Zatím si Leo může hrát v mělčinách kolem ostrova,
přijde ale chvíle, kdy ho bude muset nadobro opustit.
Tady dole aspoň nemusí čelit pánovi pláže.
Na rozdíl od většiny mořských savců
používají lachtani hlavně přední ploutve,
ne ocas.
To jim umožňuje být ve vodě mimořádně pohyblivými.
V příštích letech
budou mladí zdokonalovat dovednosti a připravovat se na dospělost.
Pro Lea to začíná průzkumem oceánu.
Ďáblova koruna, pozůstatek dávné sopky
a ideální rejdiště mladého vyděděného dobrodruha.
Leovi jsou teď čtyři
a na rodnou pláž už nesmí.
Uchvacující mořské divy sousedního ostrova
mu pomáhají zapomenout.
Lachtani z Galapág se umí potopit hlouběji a na delší dobu
než jakýkoli jiný druh lachtana.
Dosahují hloubek až kolem 600 metrů.
A čím hlouběji se Leo potápí, tím podivuhodnější podívaná.
Chňapalové modropruzí.
Klipky černorypé.
Dokonce i čtverzubec tečkovaný.
Ale nejlepší je, že se za ním stavila Maya.
Už to tady zná a ví, kde najít možné přátele.
Problém je, že ne každý se chce kamarádit.
Kvůli tomu to ale nepřestanou zkoušet.
Tak dobře, stačilo. Kdo dál?
Žraloci lagunoví.
Noční predátoři.
Přes den chtějí jen někde spočinout.
Jenže to nepůjde,
protože když si lachtani chtějí hrát, budou si hrát.
A dnes se hraje žraločí honička.
Můžu se sem vmáčknout?
A hele. Ahoj. Mám tě.
Leo zřejmě ví, že má mačkat jen z této strany, a ne té zubaté.
Lachtani.
Tuhle hru nesnáším.
Žádné kamarády tu nenašla, a tak Maya vyráží zpátky domů.
Leo ale ne.
Oba vědí, že v jeho věku
už ho pán pláže do kolonie nepustí.
Loučí se s kamarádkou z dětství.
Pro Lea není cesty zpět.
Jen vpřed.
Vypraví se na nedaleký ostrov.
Española.
Je tu dost rušno.
Ale aspoň se vyspí a zahřeje před dalším ponorem.
Pár známých tváří
a pár cizinců.
Na jeho rodném ostrově terejové nežijí.
Tohle tedy není zrovna písečná pláž jakou hledal.
Ale teď potřebuje jen kousek místa na prospání.
Neví však, že tu nejsou jen terejové,
ale také albatrosi galapážští a zrovna hnízdí.
To by mohl být problém.
Vytvářejí totiž celoživotní partnerství, jejich rituály tak nejsou jen na oko.
Trvá to až dvacet minut,
klepe se přitom zobákem,
uklání se,
kolébá se,
troubí se
a završí to tichý výkřik.
Hnízdit na tento ostrov přiletí skoro každý albatros galapážský.
A ten hluk je neutuchající.
Tolik k odpočinku.
Domů se vrátit nemůže,
a tak Leo dál hledá nějaké přívětivější místo.
Stejně jako Leo ale putují i samotné Galapážské ostrovy.
Díky neutuchající sopečné činnosti jsou v neustálém pohybu, samá změna.
Kterýkoli z nich může jednoho dne Leovi poskytnout domov.
Nakonec Leo nachází ostrov s drsným, nechráněným pobřežím
s vysokým příbojem.
Jestli něčemu nedokáže odolat,
pak surfování.
Z ničeho nic se k Leovi připojí jiný lachtan.
Přivedl s sebou další mladé vyhnance.
Radostí celý bez sebe
začíná Leo hru na chytání ježovek.
Hraní na tomto útesu však může přijít draho.
Leo něco cítí.
Zdrhejte.
Na poslední chvíli se jim všem podaří uniknout.
Čtyřmetrový žralok na lovu mladých lachtanů.
Bez ochrany dospělých se vůdcovství ujímá Leo.
Když nepřemůže strach, nikdy se nestane pánem pláže.
Ostatní ho následují.
Leo si to se žralokem vyřídí.
Má zkušenosti z hrátek u Ďáblovy koruny,
kousání do citlivých ocasů žraloci nesnášejí.
Ukáže všem, jak na to.
Konečně se žralok stáhne.
Má dost.
Když se situace vyostřila,
dokázal Leo využít příležitosti a zkrotil žraloka.
Pány pláže se stane jen málo lachtaních samců,
ale Leo ukazuje, že by na to mohl mít.
Nechává přátele surfovat a vydává se dál.
Má teď ale mnohem větší sebevědomí.
Vody kolem Galapág jsou jedny z nejbohatších na Zemi,
žije v nich na 500 druhů ryb.
Pro samotného lachtana je chytit rybu v otevřeném moři skoro nemožné.
Ale jsou i jiné možnosti.
Některé ryby se před predátory skrývají v prasklinách.
Leo je naštěstí trpělivý.
Lachtani mají ze všech savců nejdelší vousy.
Vycítí jimi ve vodě i nejjemnější vibrace.
Jak se Leo rozhlíží kolem, na něco přijde.
Když do skály foukne bublinu,
vyplaší rybu ze skrýše.
A mám tě.
Pro začátek dobré,
ale má-li se stát pánem pláže, chce to větší úlovky.
Leo míří dál.
Galapážské ostrovy se rozprostírají na obrovské ploše.
Skoro 60 000 čtverečních kilometrů.
Lachtani tak musí překonávat značné vzdálenosti.
Leo zatím v životě prozkoumal jen pár míst,
Galápagy však nabízejí stovky ostrovů a ostrůvků.
A každý z nich má své výjimečné vlastnosti.
Nově vzniklé ostrovy tvoří jen holá skála.
Čerstvě vychladlá láva, na níž se snaží uchytit život.
Na starších ostrovech už se uchytilo rostlinstvo,
které vytváří bohaté a rozmanité prostředí.
Na západním okraji souostroví leží Fernandina,
nejmladší ostrov ze všech.
Na povrchu působí dost nehostinně.
Ale pod hladinou je to něco úplně jiného.
Pobřeží je tu díky spodním proudům jedno z nejúrodnějších
z celých Galapág.
Voda je tu tak chladná, že se tu usadili i tučňáci.
Leguány zná Leo z domova,
ale co dělají tady dole?
Galapážští leguáni jsou jediní ještěři na Zemi,
kteří se naučili potápět.
Živí se skoro výhradně řasami.
Místní sapíni však pro tato pozemská zvířata moc pochopení nemají.
Potápějí se sem dolů a berou si, co se jim líbí.
Rozebírají mi tu trávník.
Tohle tedy jen tak nenechám.
No jo. Leguán už toho má dost.
Teď je ale řada na Leovi.
Leo ví, jaké to je, když vás nechtějí.
Docela dobře plaveš, víš o tom?
Po dlouhém a lehce otravném ponoru
se leguán vrací na domovskou skálu.
Odpočívá jich tu mnoho dalších.
Tisíce.
Jejich předkové byli mezi prvními, kdo na ostrovy dorazili.
Lea moc nepřátelsky nevítají.
Prskají přebytečnou slanou vodu,
která se v nich hromadí při potápění.
Leo také zaznamenává další obyvatele, kteří se záludně plíží mezi kameny.
Užovky.
Hromadí se jich tu stovky
a čekají na jedinou věc.
Čerstvě vylíhnuté leguány.
Všechny cesty jsou zablokované.
Děsivé místo.
Malí leguáni, kteří uniknou,
jsou s dospělými v bezpečí.
Fernandina je nedávno zformovaný ostrov,
v jehož srdci bublá aktivní sopka.
Časovaná bomba.
Neustálá sopečná činnost průběžně přetváří místní krajinu.
Drsné lávové útesy ale Leovi poskytují dobrou příležitost.
Rozeklané pobřeží je dokonalý lovecký revír.
A když už je dospělý,
je Leo připraven vyhlédnout si větší kořist.
Mnohem větší.
Tuňák žlutoploutvý.
Váží až 70 kilo
a vyvine rychlost až 60 km/h.
Dvakrát rychlejší než lachtan.
A když už si Leo myslí, že je na to sám,
objeví se další mladý lachtan ze sousedství
a je ochoten se k Leovi přidat.
Ani jeden z nich zřejmě moc neví, jak na to.
Tuňáci se nezdají tak nepolapitelní.
Ale vždy, když už je skoro mají, nějak vyklouznou.
Leo jednoho skoro dostane,
ale zdá se nemožné ho udržet.
Jsou strašně rychlí.
Tak tohle nefunguje.
Už ho nic nenapadá, a tak se Leo vydává do vnitřních zátok.
Žije tu ve vyhnanství starý pán pláže.
Je to trochu riziko,
ale Leo ho zkusí požádat o pomoc.
Budit velkého lachtana ze spánku není dobrý nápad.
Ale když se Leo chce kamarádit, umí být přesvědčivý.
Překvapivě se mu daří ho přesvědčit, aby se s ním vydal na lov.
Ani přitom netuší, že ten starý kus…
je v lovení tuňáků legendou.
Dva mladí lachtani se drží v popředí,
mistr pluje za nimi.
Leo s parťákem honí tuňáky po zátoce,
starý mistr blokuje východ.
Co mu chybí na rychlosti, vynahradí chytrostí.
Ví, že tuňáci jsou sice rychlí, ale rychle se také unaví.
Nakonec se jim podaří jednoho oddělit.
Tuňák je vyšťavený a putuje z vody.
Mladíci ustupují
a nechávají mistra, aby jim ukázal, jak s těmi velkými věcmi zacházet.
Leo se může nacpat masem, jež potřebuje.
A díky starému pánovi pláže
zjišťuje, že ne všichni dospělí jsou nepřátelé.
Je na Leovi, aby se rozhodl, jakým samcem se sám stane.
Sopka se probouzí a chrlí roztavené kamení.
Když se žhavá láva dotkne moře,
voda se okamžitě vypařuje.
Fernandina je v jednom ohni.
A Leo musí zase dál.
Dospívající lachtan bez domova.
Utekly tři roky, Leovi je sedm.
Na cestách po Galapágách už se setkal se sopkami mrtvými
i sopečnými výbuchy,
zatím ale nepoznal blahodárnou stránku sopečné činnosti…
až dnes.
Mořským dnem prosakují bubliny horkého plynu z magmatu.
Když v této oblasti láva ztuhla, byla plynu plná,
což vytváří její jedinečný drsný povrch.
Dokonalý na drbání.
Leo nachází skupinu samic, které ho vítají ve svých lázních
a zasvěcují jej do umění exfoliace.
Když už si dost užijí,
vyrazí zpět na svůj ostrov a Leo se k nim připojí.
Připomíná mu to tam starý domov.
Tato velkolepá vyhaslá sopka je Beagle Island.
Chráněné písečné pláže z ní činí dokonalý domov lachtanů.
Leo vyhrál jackpot.
Pláž plná samic.
Konečně komunita, v níž může být.
Jenže každá pěkná pláž má i svého pána.
Čím hezčí pláž, tím větší pán.
Leo si neuvědomil, že tu narazí na konkurenci.
Na tohle nemá.
Ale má nápad.
Možná ne nejlepší, ale lepší než jiné možnosti.
Jedno je jisté.
Sem nahoru se ten obří pán pláže nedostane.
Bude jen čekat dole.
Chvilku si Leo myslel, že něco získal.
Ale je třeba přiznat si pravdu.
Zatím s pánem pláže soupeřit nemůže.
A dokud to nepůjde,
nemůže být členem komunity.
Je čas se tiše vypařit.
Jen je třeba zjistit, jak se dostat dolů…
aby se nevzbudil vy-víte-kdo.
Asi nejlépe zadem.
Není to elegantní,
ale funguje to.
Podruhé v životě vyloučen.
Míří k severu,
k nejodlehlejším ostrovům souostroví.
Cesta otevřeným oceánem může trvat celé dny.
Ale i tady, v poušti prázdné modře, se najdou zákoutí života.
Hejno sardinek.
Perfektní příležitost přibýt na váze.
Měnící se tvary a barvy jej uchvacují…
a Leo rychle zjišťuje, že chytá stíny.
Naštěstí se do věci vloží potulná parta lachtanů.
V organizovaném chaosu
se snaží hejno propíchnout ze všech stran…
a nahánět ryby proti sobě.
Leo se konečně pořádně nacpe.
Taková hejna jsou pomíjivá podívaná
a zřídka vydrží dlouho.
Leo s plným břichem odplouvá
a kouká, že ostatní splývají na hladině.
Daleko od pobřeží se po ponoru nemají kde zahřát,
a tak vystrkují ploutve z vody a používají je jako solární panely.
Je to každopádně…
nápadité.
Ale Lea to nezajímá.
Hodlá plout dál na sever, kam až to půjde.
Na obzoru si tam všiml ostrovu.
Darwin. Nejodlehlejší výspa Galapág.
Pro Lea představuje konec světa.
Lachtani v moři vydrží jen nějaký čas.
Nakonec se musí zahřát na souši.
Načasovat skok je velmi obtížné.
Špatně si to vyměříš a rozmlátí tě to o skálu.
Jako zázrakem nachází římsu, kde si může odpočinout.
Wolfův ostrov, nejbližší soused Darwinova, skrývá temné tajemství.
Zatímco terejové sem za hnízděním
přeletí oceán…
tito ptáčci to nedokáží.
Uvízli tady
a řídká vegetace ostrova
jim k obživě nestačí.
Uchylují se proto k zoufalým řešením.
Upíří pěnkavy.
Živí se krví terejů, kteří tu hnízdí.
Jejich dávní předkové jim jen z peří vyzobávali parazity.
A protože z toho terejové těžili,
ptáčky tolerovali.
Ale něco v průběhu izolace a evoluce
udělalo ze zpěvných ptáků krvelačné masožravce.
Nejsevernější ostrovy Leovi nenabídly nic než skaliska
a mohutný příboj.
Nemá na výběr, musí dál.
V příštích několika letech
Leo prozkoumá každičký kout Galapág.
Všechna stvoření…
všechna kouzla.
Na životní pouti se naučil plno věcí,
to nejdůležitější však stále chybí…
domov.
Je to už deset let, co Leo opustil rodnou pláž,
mámu a Mayu.
Je z něj dospělý jedinec,
který si hledá své místo v ostrovním světě.
Další pustý ostrov s hrozivými útesy a žádnou pláží.
Leo už to zná a je připraven na cokoli.
Je starší a moudřejší, víc si věří.
Také je ochotný pro svůj cíl víc riskovat.
V tunelu je proud, který ho, zdá se, vtahuje.
Mohlo by to někam vést.
Má to východ.
Tajná pláž.
Vypadá to jako ráj.
Ale Leo už ví, že na první dojem nesmí dát.
Pláž už je určitě zabraná.
Jenže Leo už není žádný vyděšený mladík.
Je úplně stejně velký jako tenhle pán pláže.
Starý pán pláže toho má konečně dost.
Leo ho vyprovodí ven.
Po letech hledání…
z jednoho konce Galapág na druhý
Leo konečně nachází domov.
Luna, která tak podporovala jeho dobrodružného ducha,
která se o něj starala a tolik ho naučila…
by byla pyšná na to, jakým pánem pláže se stal.
Časem dorazí další lachtani
a nebudou se tu muset bát žraloků…
aspoň dokud tu hlídá Leo.
Samice a mláďata tu budou v bezpečí.
Leo na své neuvěřitelné pouti ostrovy dostál všem výzvám.
Je připraven vést.
Vyvést vlastní rodinu na vlastní pláži.
To je jeho odměna. Toto je jeho chvíle.
Toto je jeho domov.
Zdravím.
Nic nespoutanějšího jsem asi netočil.
České titulky: Jiří Zbořil