Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
НОРТ-ШОР, ОСТРІВ ОАХУ ГАВАЇ, 2007
Я хочу сказати, що спочатку мені довелося вчитися виживати,
бути здатною хоча б просто перебувати з ними разом у воді.
І якщо більшість людей, якби на них напала акула,
одразу вилізли б із води нафіг…
Зафіксую на спині.
…а я залишилася у воді навіть після того, як акула гналася за мною,
і змогла спостерігати природну поведінку.
Тоді я і почала вивчати
мову акул.
Усі знають, хто така Оушен Ремзі.
-Оушен Ремзі. -Оушен Ремзі.
Оушен Ремзі.
Безстрашна. Зірвиголова.
Вона в новинах. Це облетіло весь світ.
-Її звати Оушен? -Оушен.
Але ніхто не знає її історію.
Я хочу досліджувати.
Я хочу долати обмеження.
Я наче створена для цього.
Емоції і зв'язок, які я відчуваю,
переповнюють мене.
Це те, заради чого я живу.
Я не божевільна.
Я прекрасно усвідомлюю, на що вони здатні.
Просто акули — це моє покликання.
Це виходить за межі. Щось може піти не так.
Вважається, що це найбільша біла акула
у всьому світі.
Вона заходить у воду й запитує:
«Чому я маю боятися?»
ЗАКЛИНАЧКА АКУЛ
НЕ ПЛАВАТИ НЕБЕЗПЕЧНІ ХВИЛІ
СИЛЬНА ТЕЧІЯ ВИСОКІ ХВИЛІ
Те, що я росла на Гаваях,
сформувало мене як особистість.
Я дивилася на океан і різні кольори
й відчувала силу хвиль.
Я була сором'язливою дитиною в дитинстві.
Дуже тихою. Дуже.
Мене більше тягнуло
до спілкування з тваринами на природі,
ніж до спілкування з іншими людьми, якщо чесно.
Я була дикою дитиною.
Коли я на природі…
я відчуваю зв'язок із чимось вищим
і більшим за мене.
Уперше я побачила акулу на власні очі,
коли мені було сім чи вісім.
Вона пливла прямо під мною.
І в той момент у мене був вибір.
Поплисти за нею,
чи це має бути щось, чого я боюся?
Я трохи поплила за нею.
Це такий крутий досвід і таке природне захоплення.
І це захоплення так і не покинуло мене.
Коли я поруч з ними, я відчуваю себе найбільш живою.
І це не через адреналін. Я відчуваю зв'язок,
завдяки якому я почуваюся собою.
В акулах є щось магнетичне для мене.
І мені здається, що це так, тому що для цього призначене моє життя.
Це моя суть і призначання.
Фотографія — пристрасть, яку я відкрив для себе завдяки серфінгу.
Коли я був молодшим, я думав, що стану серф-фотографом.
На жаль, потім
я зрозумів, що якщо я хочу бути успішним серф-фотографом,
доведеться жертвувати найкращими днями для серфінгу,
щоб заробити на фото.
І я подумав: «Ух!» Я такого не очікував.
Але, будучи серфінгістом із Гаваїв, я мав великий страх перед акулами.
Мені було років сім–вісім.
Тоді було багато нападів акул.
Далі в новинах: нещодавній напад акули на Оаху.
Акула випливла з-під дошки.
Акула вдарила його двічі, схопила за руку.
Під час серфінгу не почуваєшся комфортно.
Цей страх охопив усю громаду
й став частиною мого дитинства.
Під тиском індустрії туризму, яка була в паніці,
Гаваї створили спеціальну групу для боротьби з нападами акул.
Було прийнято суперечливе рішення почати вбивати акул.
І я тоді думав: «Єдина хороша акула — мертва акула».
Я був там, у гавані Галейви.
Там на рампах для човнів валялися ці тигрові акули.
Десь 20 чи 30. І всі підтримували рибалок.
Я був лише наляканою дитиною.
Я не розумів, що це не так.
Сумно, що таким був мій досвід,
поки я не пірнув з акулою,
і все було геть не так, як я собі уявляв.
Мій друг і я, ми почали займатися дайвінг-екскурсіями…
і намагалися пояснити людям більше про акул.
Ми допомогли запустити цілу індустрію туризму в клітках…
Тоді це було дуже важко,
бо люди ще дуже боялися.
Друзі навіть не розмовляли зі мною, бо я люблю акул.
Вони казали: «Ти привів чудовиськ у наше місто».
Я кажу: «Ні, це не чудовиська. І вони були тут до нас.
Нам треба навчитися співіснувати».
Саме це, в певному сенсі…
стало підґрунтям для мого знайомства з Оушен.
У 2006 році я вперше зустрів її.
Вона викладала плавання з аквалангом.
Я був капітаном на акулячому човні.
У перший день вона каже: «Якщо хочете пройти сертифікацію в мене,
ви маєте побачити зі мною акул у природному середовищі.
Бо я хочу, щоб ви знали, які акули насправді».
І я відразу подумав: «Боже, вона неймовірна».
Коли ми зустрілися,
я виходила з дворічних стосунків
і дуже хотіла побути одна.
Я думав: «Я їй не подобаюся. Вона дуже тиха.
Вона не хоче зі мною говорити».
Я маю зосередитися на акулах.
Акули — це моє покликання.
Тут, на Гаваях, є понад 30 різних видів акул.
Більшість із них упливе звідси.
Але тигрові акули, вони точно відрізняються.
Зверху вони темніші через ці гарні смужки.
Зазвичай вони досягають п'яти з половиною метрів у довжину.
Вони такі допитливі, розумні й усвідомлені.
Вони можуть їсти майже все.
Вони можуть прокусити панцир черепахи і через кістки.
Тіло 60-річної жінки…
Вона не бачила акулу.
І вони здатні до коротких ривків на неймовірній швидкості.
Тигрова акула!
Люди так їх бояться.
І цей страх виникає через недостатнє розуміння.
Акули існують щонайменше 400 мільйонів років.
Сильвія — одна з найкращих захисниць океану.
Ця відданість зробила її своєрідною підводною королевою,
яку прозвали Її Глибинністю.
Точно не можна зняти це під водою?
Вони дуже важливі елементи, потрібні океану для життя.
Мене звати Кім Холланд.
Я професор-дослідник в Інституті морської біології Гаваїв,
і я заснував тут групу з дослідження акул 40 років тому.
Акули еволюціонували у роль головного хижака.
Якщо прибрати акул,
ефект розповсюдиться на решту харчового ланцюга.
Нам потрібен океан. Нам потрібен здоровий океан.
Треба, щоб усі деталі працювали,
як вони працювали задовго до того, як люди взагалі з'явилися.
Якщо порушимо екосистему,
навіть якщо ми не знаємо масштаби, це не може бути добре.
ДОКТОР МАУРІСІО ОЙОС ДОСЛІДНИК АКУЛ
Один із найлютіших ворогів акул — це невігластво.
Бо люди знають лише частину історії.
Нам немає противаги.
Ми нічого не розуміємо про їхнє життя.
Ми не розуміємо, з якими труднощами вони стикаються
щодня.
Це б усе змінило.
У Хуані мою увагу привернуло те,
як він говорив про акул.
Я відчула пристрасть, яку він мав для них.
І до того моменту
я ніколи не зустрічала іншу людину,
яка казала б таке.
Це зачепило моє серце.
Так, я готовий.
І ми почали пірнати разом кожен день.
Вона схожа на чудову дику тварину…
яка намагається вести людське життя.
Доводиться не відставати.
З Хуаном було комфортно. «Ми могли б робити це весь день, щодня».
І він був такий же захопленим, як і я.
Тоді вона була така: «Я хочу побачити акул».
Постійно.
Це стало майже нав'язливою ідеєю.
Але тут, на Гаваях,
тигрові акули — це те, що найбільше хвилює людей
враховуючи, наскільки вони сильні, наскільки швидко можуть забрати життя.
Не думаю, що люди розуміють,
скільки часу пішло на визначення зон,
де ми гарантовано можемо їх побачити.
Буквально тисячі дрейф-занурень…
від сезону до сезону, щосезону,
коли ми відмічали на GPS акул щоразу, коли їх бачили.
І якого виду,
скільки їх було.
Знаходячи все більше акул…
зрештою ми виявили майже ідеальне місце.
Сильні конвергентні течії —
мабуть, найважливіший фактор, що привів сюди акул.
Течія зосереджується в конкретній точці
через форму дна океану,
а також контур землі.
НОРТ-ШОР, ОАХУ ГАВАЇ, 2007
Люди думали, що клітка потрібна, бо акули небезпечні.
Але ті, хто щось змінює, — це ті, хто пробує щось нове.
Я хочу довести світу, що вони не чудовиська. Ось чого я хочу.
Скажу чесно,
я нервував. Я цього не показував,
хоч часом мені було трохи незручно, так.
Але Оушен безумовно в альфа-позиції в наших стосунках.
І я не маю нічого проти.
Вона була головною.
А я буду знімати.
У них товстіша шкіра, гостріші зуби, і вони швидші за мене.
Як не дати акулам зловити мене зненацька?
Усе відбувається так швидко.
Я знаходжуся перед пащею акули.
У себе в голові я чую: «Ти маєш вижити».
Я думаю: «Гаразд, опустимо її».
Хоча виглядало так, ніби все вийшло з-під контролю,
вона завжди контролювала ситуацію.
Я зрозуміла, що чим довше я залишалася під водою,
тим більше вони ставилися до мене, як до іншої акули.
Але кожні кілька хвилин я виринала, щоб подихати.
Я вирішила навчитися затримувати дихання довше,
щоб проводити з ними більше часу.
Фрідайвінг, якщо проводиш час із акулами, — набагато краще,
бо ти більше схожий на морську тварину
і спритніший.
У мене завжди був природний талант до фрідайвінгу.
Але я хотіла стати краще.
Коли з'являється бажання дихати,
і твоя перша думка: «Боже, треба вдихнути»,
можна натренуватися, просто думаючи:
«Ні. Я розумію, що насправді моє тіло може довше».
І це буквально змінило те, як мій мозок сприймає біль.
Я постійно старалася більше.
І це акули мотивували мене це робити.
Тепер я можу затримати подих на більше ніж шість з половиною хвилин.
І я спостерігала, як вони взаємодіють одне з одним.
Тоді я змогла побачити їхню мову й спілкування.
Коли я була молодше, я дещо прочитала.
Хтось вивчав бджіл у вулику…
і зрозумів, що вони танцюють, щоб спілкуватися один з одним.
Думаю, саме це заклало основу для подальших роздумів.
Акули не плавають хаотично.
Насправді в їхніх рухах є багато схем.
Вони відображають певну соціальну ієрархію.
Слідування або рух за кимось.
Перехоплення чи блокування.
Один із найочевидніших для мене — паралельне плавання.
Дві акули пливуть поряд,
вивчаючи одна одну.
І зазвичай більша акула
займає вищу позицію.
Або іноді я бачу, як вони повертаються
до тієї акули, що зрівнялася з ними.
Ніби кажучи: «Не роби так».
Опускає грудні плавці.
Це схоже на погрозу.
Я зрозуміла, що якщо я напружена або нервую,
які б у мене не були емоції, вони відображаються у тілі,
у дрібних рухах м'язів.
Акули такі високорозвинені, що вони це помічають.
Здається, що вони читають думки.
Якщо ти зможеш зробити свої наміри дуже ясними,
м'язи в тілі відобразять це.
І ти зможеш дивитися на світ, як акула.
Це стало справжнім прозрінням для мене.
Невдовзі після цього
я навчилася впізнавати окремих особин.
Я ще не розуміла: «О, це Ніккі».
Ми ще не на «ти», але я її впізнаю.
Я пам'ятаю деякі її шрами.
І я така: «Ти пам'ятаєш мене?
Це ти?»
Наче махаєш рукою другові: «Привіт!»
У акул є мигальна перетинка, яка насправді є їхньою повікою.
І вона піднімається вгору, а не опускається.
Вони використовують її для захисту.
Цікаво, коли вони намагаються не кліпати.
Коли вони наближаються, вони хочуть тримати очі відкритими.
І вони хочуть подивитися.
Ніккі підпливає, а потім розплющує очі
й дивиться на мене.
«Так, я тебе бачу». Розумієте?
Коли око відкрито, це свідчить про високий рівень довіри.
А якщо я простягну руку?
І я просто адаптуюся до її реакції.
І Ніккі відповіла на це.
І відбувається щось, що я не можу пояснити.
Вони спілкуються.
У момент контакту стільки всього було сказано.
В акул є сенсорна система,
завдяки якій вони відчувають електричні сигнали від живих організмів.
Вона буквально відчуває, хто я
на такому рівні, на якому ми не здатні відчувати.
Не все можна виміряти.
Це не означає, що цього не існує.
Тоді я робив багато гарних знімків
і намагався показати це
й достукатися до людей.
11 КОМЕНТАРІВ
Але у всіх заїла платівка: «Монстр, монстр».
#МОНСТР
Але треба змінити репертуар, змінити наш погляд на акул.
Перевернути сприйняття.
Коли на фото була Оушен,
це був той фактор, після якого вони такі:
«Стривайте, чому її не їдять?»
ЯК ВОНА ЦЕ РОБИТЬ?
ДОПИСИ, ПІДПИСНИКИ, ПІДПИСКИ
І тоді я зрозумів,
що коли у взаємодії з акулами є людська складова,
люди можуть зрозуміти й подивитися на акул інакше.
Боже, можливо, не все як у «Щелепах».
З того моменту я знімав кожну взаємодію, яку тільки міг.
Це те, що я мав робити кожен день.
Бути на виду —
це також ставати мішенню для критики.
Мене дуже непокоїть уся ця історія з Оушен Ремзі.
У гавайській культурі
ти не нав'язуєш себе чомусь.
Ти чекаєш, поки воно само прийде.
Вона прославилась цим.
Усі в індустрії акул знають, хто вона і чим займається.
Це все — показуха для інстаграму.
Люди це бачать і хочуть повторити, це притягує їх.
Так, я б не радив це робити.
Люди все одно нас не слухають. А ми потім збираємо їх по шматочках.
Робити це й розповідати про це масам, щоб люди це бачили —
це створює неправильне уявлення.
Бо всі вирішують, що теж так можуть.
Якщо акула сама взаємодіє з тобою, гадаю, це інша історія.
Я хочу познайомитися. Я хочу відчути тебе. Я хочу зрозуміти.
З якої б причини ви не відчували потреби покласти руку на цю тварину,
вам краще розуміти, що відбувається, у що ви втягуєтеся.
Ви дивитеся на Оушен і Хуана,
і вони розуміють акул.
Таких людей дуже мало.
Які розуміють розумом і серцем, і вони на одній хвилі.
Не лише з акулою, але й з океаном.
Коли ми бачимо цю молоду жінку в гармонії з цими великими тваринами,
ми бачимо її очима й бачимо їх інакше.
Гадаю, це дуже хороший спосіб змінити людське сприйняття.
Вони намагаються показати, що ми не повинні боятися тварин.
Ось що вони насправді намагаються пояснити людям.
Вона заходить у воду і…
ставить питання: «Чому я маю боятися?»
Зазвичай тобі буде щастити,
але іноді — ні.
Це тонка межа, по якій ми ходимо: як знайти той баланс
між наданням акулам людських рис і розкриттям їхнього характеру,
водночас показуючи, що вони неймовірні й що вони не монстри?
Але вони хижаки вищого порядку, а не цуценята.
А якщо все піде не так,
ми самі винуваті. Ми у воді.
Не те, щоб це було важливо.
У нас немає дітей.
У нас немає нічого, чим ми ризикуємо, крім нашого життя.
Я можу померти будь-коли. І що?
Головне не те, скільки років ти живеш. А скільки життя в тих роках.
І я… Ох, Шарк.
-Шаркі вміє змінювати атмосферу! -Так, ти це вмієш.
Він каже: «Ага. Не забули про мене? Згадайте».
Сподіваюся, він більше не робитиме це,
але якщо він повторить це, я відкрию вікно.
-Із запізненням по-гавайськи. -Так, друзі!
Вибач, що запізнилися!
Так. Ви знову виросли!
Дивіться. Це тату-переводки з акулами.
-Дякую! -Так!
Щоб у вас були тату, як у тата.
Я подумала, що ми могли б зробити милі акулячі браслети.
Чекай, а як в акули випали зуби?
Акулам пощастило. Їм не треба ходити до стоматолога.
Я познайомився з Оушен і Хуаном і зробив маленький проєкт із ними.
Ми лише раз пірнули, і я одразу ж зв'язався з ними.
Я сказав: «Слухайте, я хочу це повторити».
Коли плаваєш з великою акулою,
відчуваєш таку енергію і присутність,
які важко описати.
Ти розумієш, що плаваєш із чимось,
що існувало в тій чи іншій формі ще до появи дерев.
Ти плаваєш із динозавром.
Оушен і Хуан, вони чудово підготовлені й майстерні
в тому, що вони роблять.
Вони цим живуть.
Думаю, це набагато небезпечніше
для людини, яка б не змогла цим жити.
Чесно кажучи, мені досі страшно щоразу.
Дуже важливо бути спокійним
і бути вправним хижаком у їхній присутності.
З ними не можна бути слабким.
Але коли я зустрічаю акулу, я не знаю, яка в неї історія.
Не знаю, яка в неї історія з людьми.
Це буде фактором у тому, як вони взаємодіють зі мною.
О боже. Є…
Гаразд. Отже, Каліхі…
Привіт, Каліхі!
Каліхі гавайською означає «край».
Вона з'явилася тут підлітком, дуже сильним підлітком.
Я спостерігала, як вона всюди рветься.
Ударяється. Кусає.
Вона набагато енергійніша за інших.
Вона дуже розумна.
Каліхі зробила дещо, що я раніше не бачила.
Вона виринала й наче жувала поверхню…
щоб створити бульбашки.
Тож з поверхні її не було видно.
Вона стільки всього вміє.
Те, як вона пробувала розвернутися,
було схоже на те, що вона ніби навчилася в мене.
Не знаю як.
Я знав, що вона знає, що робить. І я не збирався сумніватися в її діях.
Я не хотів показувати навіть натяк на сумнів.
Це не комп'ютерна гра.
Не можна поставити на паузу.
Вона кидала виклик Оушен.
Прийми ризики. Усвідом їх і рухайся далі.
Весь цей час у воді акули мене вчили.
Вони формували мої рухи у воді так само,
як вони формують поведінку інших тварин.
Вони підходили до мене з різних кутів.
Вони показували, що люблять контрзатінення, підкрадаючись знизу.
Цей досвід допоміг мені навчитися перенаправляти їх.
Витискати їх униз.
Тримати на відстані руки.
Це майже як гарний танець.
Якщо вона хоче, щоб акули підплили, вона опускає голову,
звертається в м'ячик.
Якщо потрібен простір, достатньо випрямитися.
Тримайте більш прямий зоровий контакт.
Нехай знають: «Я такий же хижак, і я це знаю».
Коли треба тримати позицію, ти її тримаєш.
Вона так добре знає цих тварин.
Інколи за об'єктивом я можу про все забувати.
Коли ти дивишся крізь лінзу, у тебе ніби тунельне бачення.
Я мушу наглядати за ним.
Вона мене багато чого навчила.
Про всі поведінки.
І як що робити, щоб було безпечно.
Оушен перетворила це в науку.
На лонгборді до тебе навряд чи підпливуть.
Якщо ти плаваєш із кимось, до тебе не підпливуть.
Але зменшуйте бризки, зменшуйте все, що може привернути до вас увагу.
Ізолювати людей від акул — неможливо.
Люди хочуть плавати, займатися серфінгом, пірнати, і вони зустрінуть акул.
Я хочу, щоб люди були в безпеці, бо нещасні випадки не допомагають мені,
не допомагають охороні акул, не допомагають репутації акул.
І я відчуваю дуже сильний моральний обов'язок
стежити за безпекою людей і тим, щоб вони знали, як залишатися в безпеці.
Одна особливість про напади акул — майже у всіх випадках
жертви атаки не знали, що на них нападуть.
У них не було шансу якось ухилитися.
Мій погляд на те, що вона робить — це більше для показухи, ніж для науки.
Учений ти чи не вчений,
це не має значення. Для мене важливо,
скільки часу ти проводиш із цими тваринами.
У неї глибоке розуміння поведінки акул
через кількість часу, який вона провела з цими тваринами.
Але в науковому співтоваристві
її не поважають.
Декому може здатися,
що через те, що вона дозволяє робити фото із собою
і розповідає свої історії,
це не те, що роблять вчені.
Але що робить науковець, як не уважно спостерігає
і ділиться своєю думкою?
ЗАЗУБЛИНА, НЕМАЄ ПІВМІСЯЦЯ МАЛЕНЬКИЙ ПЕРЕЛОМ
Ми збираємо ідентифікаційні дані вже 15 років.
ЦЬОГО ШМАТКУ НЕМАЄ
БІЛЬШЕ НЕ ВИДНО ШРАМИ ВІД КАЛЬМАРІВ
НІККІ/КОРОЛЕВА НІККІ
І ми ідентифікували 300 різних акул.
ЗАЖИВАЄ ШРАМ НА ХВОСТІ
ВАЙОЛЕТ/ПУА («КВІТКА») САМИЦЯ, ТИГРОВА
ОБЕРЕЖНА ТРЕБА ДОВШЕ ЧЕКАТИ ПЕРШ НІЖ ПІДПЛИСТИ
РІВЕНЬ ДОПИТЛИВОСТІ НИЗЬКИЙ
КЕРЛІ ГЕРЛ/КУУІПО («МИЛА») САМИЦЯ, ТИГРОВА
ПІДВЕРНЕНИЙ СПИННИЙ ПЛАВНИК
БІЛЬША ВІРОГІДНІСТЬ ВІДСТЕЖУВАТИ МЕНЕ.
Для мене вони такі ж унікальні,
такі ж особистості,
такі ж важливі, як і будь-яка людина.
ПОШКОДЖЕННЯ СПИННОГО ПЛАВНИКА
ТЕНК/АЛІЛ («КОРОЛЬ») САМИЦЯ, ТИГРОВА
Ми з Оушен почали працювати разом у 2006 році.
Десь через п'ять років Роксі з'явилася в нашому житті.
РОКСІ/НАНІ («КРАСУНЯ») САМИЦЯ, ТИГРОВА
Коли ми вперше її побачили,
у неї був свіжий перелом щелепи, і це виглядало жахливо.
Не знаю, я прямо відчував її біль.
Я бачив це в тому, як вона плавала.
І я пам'ятаю, як я знімав її,
і всі казали: «Боже, це чудовисько. Це огидно страшно».
Вона не чудовисько.
Чудовисько — ті люди, які зробили це з нею.
Уявіть, що вам зламали щелепу.
І уявіть, як буде боляче їсти.
Найвірогідніше, що вона зможе харчуватися
лише рибою, яку вже спіймали чи яка вже мертва,
яку зазвичай знаходять на гачку чи в сітці.
Багато чого грає не на її користь.
І їй ще чіпляють супутниковий передавач…
Вона заплутується більше, ніж інші тварини
через цей передавач.
Часто ми знімаємо волосінь й усіляке з інших акул,
і вони просто тікають.
А Роксі, після стількох років знімання цього з неї,
я впевнений, що вона нас впізнає.
Вона викликає стільки емоцій у мене особисто.
У 1999 році я зламав спину під час скелелазіння.
Трос обірвався, я впав з висоти 15 метрів.
І коли хтось каже тобі, що ти більше не ходитимеш,
це все змінює, правда?
Чи варто взагалі рухатися далі?
Я проводжу багато часу з Хуаном
і бачу, як сильно йому боляче через спину, постійно.
І я відчуваю, що ці двоє розуміють одне одного на іншому рівні,
бо вони обоє постійно борються з болем.
Просто гарно бачити їхню взаємодію.
Ми маємо тримати їх на відстані руки, але…
Часом мені так спокійно, що я даю ліктям зігнутися.
Мене дивує те, як можуть поводитися з тваринами.
Саме в той момент розумієш,
що їх ніхто не захищає.
Не було жодних юридичних наслідків за вбивство акули.
Майже 100 дитинчат акул-молотів знайшли мертвими на Гаваях.
Ці дитинчата, імовірно, загинули, коли їх спіймали в рибальську сітку.
Вони не захищені від даремних убивств.
Наприклад, від рибалки на акул.
Акул вбивають. Згадайте Роксі.
Виламують їм щелепу, витягуючи їх із води,
просто щоб сфотографуватися з ними.
Я відчуваю…
Я не дуже добре вмію…
описувати емоції словами.
Звісно, від цього серце кров'ю обливається. Це страждання.
Наразі
У більшості великих видів акул залишилося менш ніж 10 % від початкової популяції.
ЗМЕНШЕННЯ ПРОТЯГОМ 50 РОКІВ
ВИМИРАННЯ
Усі вони прямують до межі вимирання.
ВИМИРАННЯ
Гаразд, де ми?
Тут.
І ми збираємося… Як…
На рибний ринок.
А коли я зрозуміла, що акулам досі обрізають плавники…
і популяції акул знищують по всій планеті
заради миски супу, у мені щось перевернулося.
Акула…
Країни по всьому світу вбивають їх,
і це відбувається непомітно, і ніхто про це не думає.
Ви знаєте, яка це акула? Це китова акула?
Навіть якби вони не були дуже важливими для морських екосистем,
убивати тварину заради менш ніж двох відсотків її тіла…
Навіщо це робити просто заради миски супу?
У чому найбільша проблема?
Найбільша проблема, яку я бачив перед собою, —
акул знищують. Гаразд, це проблема.
То як поширити цю інформацію? Через візуальні образи.
Я використаю свою зовнішність.
Я виставлю себе напоказ заради цього.
Люди спочатку дивляться, а потім слухають.
Привернути увагу людей.
А потім поширити це гарне послання…
це те, до чого я прагну.
Це лише частина цього. І це відбувається щодня.
Завдяки фотографіям можна звернутися
до більшої кількості людей,
ніж іншими способами, які ми пробували.
Це можливість достукатися до широкого загалу.
#ВРЯТУЙТЕАКУЛ 280 000 ВБИВАЮТЬ ЩОДНЯ
НЕ БІЙТЕСЯ АКУЛ. БІЙТЕСЯ ЗА НИХ.
СОС. ВРЯТУЙТЕ АКУЛ! ПОКВАПТЕСЯ!
НІКОЛИ ЗНОВУ
Оскільки я жінка, я отримую інший рівень уваги.
І я отримаю вищий рівень критики.
НАГОРОДУ «ДУРЕПА ДНЯ» ОТРИМУЄ ЦЯ ЖІНКА
Не всі з тобою погоджуються.
ТОБІ ВАЖЛИВІ ЛИШЕ СЕЛФІ ЗАЛИШ УЖЕ ЇХ У СПОКОЇ
Диванні експерти за мільйони кілометрів.
Люди пишуть: «Ти загинеш».
А я: «Бажаю вам гарного дня й довгого життя».
ХИЖАКИ СТАЛИ МОДНІ В ІНСТАГРАМІ
Люди коментують мою зовнішність або мій підхід до охорони природи.
Я закликаю їх стати кращими.
ВОНА ГРАЄТЬСЯ З ВОГНЕМ
Але маємо, що маємо.
Треба із цим працювати, правильно?
Зрештою ми зрозуміли, що треба робити щось більш екстремальне, щоб це зупинити.
Щелепи.
Те, чого всі найбільше бояться в акулах.
Це завжди образ білої акули.
І ми захотіли зробити це фото,
щоб показати зв'язок між людиною і білою акулою,
показати «анти-Щелепи».
На Гаваях ми спостерігаємо їх щороку,
але їх рідко можна побачити.
Вони як океанський єдиноріг.
Їх рідко бачиш,
не кажучи вже про те, щоб вона підплила до тебе, коли ти у воді.
Є лише кілька місць, де можна знайти білих акул
і де можна пірнати з ними.
Одне з них — Гвадалупе.
ГВАДАЛУПЕ МЕКСИКА
Я вперше пірнаю з білими акулами.
Приманка й риба — усі пливуть вниз за течією.
І акула має прийти з того боку.
І цей самець пливе зі сторони носа човна.
З відкритими очима, дивлячись кожній людині в очі.
А потім він пірнає.
Потім він підпливає знизу дуже швидко.
І я бачу лише білу пляму. Бум!
Я зрозумів, що, якби вони справді хотіли їсти людей,
у нас не було б шансів.
Людей не кусали б акули. Вони б зникали.
І вперше у своєму житті
я вирішила почати спостерігати
поведінку певних видів акул,
знаходячись у клітці.
Спостерігати за тим, як акули взаємодіють між собою,
спостерігати за їхніми розмовами
й вивчати їхню мову.
Я трохи хвилююся, але більше від захоплення.
І в мене відчуття: «Тепер я до цього готова».
Я вчилася, спостерігала, помічала, коли мене там замикали.
Ой, а тут одна акула збоку. Я її не помітила.
Чи я на 100 % знаю, що станеться, коли я випливу з клітки?
Ні.
А потім я побачила цю прекрасну акулу.
Найдомінантнішу самицю в цьому районі.
Її цікавість до мене було дуже сильною.
Вона дивиться на мене.
Може, це неправильний опис, але це відчувалося як запрошення.
Ніхто не спілкувався з білою акулою таким чином до того дня.
Це був момент анти-Щелеп.
Віддали це GoPro, і вони випустили відео як частину кампанії з охорони акул.
GOPRO: ОУШЕН РЕМЗІ Й БІЛА АКУЛА
GOPRO, 11,2 МЛН ПІДПИСНИКІВ ПЕРЕГЛЯДИ
І тоді все змінилося.
-Оушен Ремзі. -Оушен Ремзі.
-Її звати Оушен? -Оушен.
Безстрашна зірвиголова, яка плаває з білими акулами.
Ця жінка справді плаває з білою акулою.
Ні!
Це гігантська акула.
Не знаю, чи сподобалося це акулі.
Білих акул просто неправильно зрозуміли.
Тому, як будь-яка розумна людина, вона плаває з ними.
Якби ми грали в «Правду кажучи»,
я б міг поставити поруч з вами двох людей, і ніхто б
не подумав, що це ви плавали з акулою.
Спільнота почала рости.
ДОПИСИ, ПІДПИСНИКИ, ПІДПИСКИ
А ще з'явилися бізнес-можливості
пасивно звертати увагу загалу,
що було дуже добре для акул.
Стало все більше й більше людей,
які хочуть дізнаватися більше про поведінку акул.
І ми допомагаємо людям знайомитися з акулами.
Можете пірнати. Просто тримайтеся ближче до човна.
І оберігаємо їхню безпеку.
Немає нічого кращого, ніж дати комусь можливість побачити щось на власні очі.
Щоб вони могли сказати:
«Я був у воді з акулою, і це був чудовий досвід».
І зрозуміти, що таке акула насправді,
і це їх надихне їх допомагати захищати їх.
Найскладніше — знайти баланс у всьому цьому, так?
Нам треба захищати цих тварин.
Але я бачив, що ця тварина може зробити з людиною.
НОРТ-ШОР, ОАХУ ГАВАЇ, 2015
Зранку люди стривожені на популярному місці для серфінгу на Оаху.
Цього разу 25-річний серфер у критичному стані
після нападу акули.
Колін Кук займався серфінгом біля Норт-Шору, Оаху,
коли раптом з'явилася акула.
Це був прекрасний день.
І вода здавалася чистою і дуже привітною.
Я був там кілька годин.
І пам'ятаю, як я подумав, що мені варто зловити хвилю.
І нізвідки, я пам'ятаю,
як щось вдарило мене й затягнуло під воду.
Я відкрив очі під водою і зрозумів,
що велика акула прикріплена до моєї ноги.
І я зміг вирватися й виплисти на поверхню.
Цього пальця… кінчика пальця не було.
Ці три пальці висіли збоку.
Я подумав: «Це все. Я цілий».
А потім я поглянув на ногу, а її не вже було.
І тоді я зрозумів, що мені кінець, я мертвий.
Я просто відчув, що я маю бути там.
Я не знаю, наскільки ми з вами можемо вдаватися в деталі,
але акула вкусила його за ногу тут.
І мотузка була на щиколотці.
Через місце укусу,
коли Колін заліз на дошку,
акула тягала його за мотузку, коли я дістався до нього.
Я подивився й почув: «Тримайся, друже, я йду за тобою».
Кеоні випадково опинився поруч на своїй дошці для веслування.
Оушен і Хуан казали мені:
«Слухай, тигрова акула має купу сили, коли рухається вперед.
Але якщо ти змусиш її промахнутися,
тоді в тебе буде 10–12 секунд, поки вона розвернеться».
Я вдарив її якомога сильніше.
Я намагався втиснути її в товщу води.
І щойно я вдарив її, я зрозумів, що її паща рухається повз нас,
я кинув весло, поклав його на спину,
і ми почали гребти руками.
У мені практично не залишилося життя.
Було важко дихати. І…
Пам'ятаю, я казав Кеоні свої останні бажання.
Він сказав: «Слухай, просто скажи мамі, що я її люблю».
Ми зблизилися відтоді, як це сталося.
У нас із ним унікальний зв'язок.
Для мене він як герой.
Кук дістався берега з допомогою друга.
Ліву ногу довелося ампутувати, і він втратив частини двох пальців,
але він досі з нами.
Кеоні Боуторп був нагороджений медаллю Карнегі.
Її вручають тим, хто надзвичайно ризикує своїм життям,
щоб урятувати когось іншого.
Це така чудова історія героя,
що моє серце просто… розривається.
Це справжня трагедія.
Єдине, що я можу зробити, — це шукати позитив у будь-якій ситуації.
І це буває так рідко.
Цілий день, щодня акули пропливають повз серферів, плавців і дайверів.
І якби вони вважали нас природною здобиччю,
такі випадки відбувалися б постійно.
Але вони досі велика рідкість.
Я відчуваю, що моя задача — не лише захищати людей від акул,
а також захищати акул від людей.
Бувають періоди, коли знайомишся з якимись особинами,
а потім не бачиш їх кілька років.
«Вони попалися на гачок, і їм зламали щелепу, чи вони потрапили в сітку?
Вони заплуталися у волосіні?
Померли?»
Ми давно не бачили Роксі.
Вона проковтнула мотузку з гачком.
Я не змогла її обрізати,
бо якщо ми тягнули за неї, було видно, що їй боляче.
Боже, мені було боляче бачити це.
Було видно, що вона дуже слабка.
Я думав: «Гаразд, вона, мабуть, не виживе».
Я маю хоча б попрощатися, розумієте?
Найсильніше хвилюватися за акул я почала
тоді, коли справді закохалася в них як в особистостей.
Зробімо щось, щоб їх зберегти.
Тому ми спробували проштовхнути закон,
вплинути на політику,
щоб вони були повністю захищені від даремних вбивств на Гаваях.
Наступний законопроєкт — HB1734.
Щодо захисту морського життя.
Він довгий.
КАПІТОЛІЙ ШТАТУ ГАВАЇ ГОНОЛУЛУ, 2016
-Можете говорити в мікрофон? -Вибачте. Ви мене добре чуєте?
І нам довелося поставити на паузу власне життя.
Ми продовжили лише вести соцмережі.
Мені навіть спати не треба. Закінчимо це
й спробуємо залучили якомога більше ЗМІ.
Алоха, я Оушен Ремзі. Природоохорониця й науковиця, що досліджує акул.
Акули важливі для здоров'я і балансу морських екосистем,
і вони заслуговують на захист.
Вона думає, як акула. І це комплімент.
Виступіть проти ловлі акул й оберіть лідерів громад,
які встановлять закони, що захистять акул.
Привіт усім.
І згуртовували громаду, щоб змусити людей засипати політиків зверненнями.
Сумна реальність у тому,
що понад 100 мільйонів акул убивають щороку.
Навіщо їх захищати? Навіщо нам акули?
Якщо ми вилучимо їх з океану, баланс порушиться.
70 % повітря, яким ви дихаєте, іде з океанів,
і акули — важливий компонент здорової морської екосистеми.
Щоб щось змінити
в потрібний нам час,
гадаю, нам справді треба працювати разом.
Ми маємо працювати в команді.
У моєму районі на півдні Мауї була серія нападів.
Можливо, ці випадки сталися
через збільшення кількості людей, які проводять час у воді.
Мене звати Хуан Оліфант, захисник акул…
Були не лише ми з Хуаном.
У громаді була ціла купа людей.
Капітолій штату Гаваї. Кімната 312. Сподіваюся, ви прийдете.
Акули вимруть, якщо ми їх не захистимо.
Були випадки, коли акул ловили й вішали на вуличних знаках,
як на шибениці.
Надсилаю свідчення онлайн.
Я ПІДТРИМУЮ HB1734; АКУЛИ І СКАТИ
Від усіх різних організацій, з якими ми працюємо.
МИ МОЖЕМО ВСЕ ЗМІНИТИ ЗАХИСТІТЬ ЇХ
Вона дуже активна на різних платформах.
Важко встигати за нею.
Не всі з тобою погоджуються.
Між акулами й рибалками велика конкуренція.
Деякі рибалки продовжували бути проти.
Я не вірю, що ловля й убивство акул — велика проблема на Гаваях.
Це неправда.
Це спричиняє хаос.
Були зловмисні вбивства, дуже навмисні вбивства.
-Це самозахист чи ні? -Це спірне питання.
Ні. Ми будемо вчитися у природи.
Які академічні публікації ви опублікували?
Коли я переглядаю ваш сайт, він має дуже комерційний характер.
Вони недооцінюють Оушен у твердості,
яка в неї є і яку вона має.
ШТАТ ГАВАЇ 1959
Ми проти цього законопроєкту.
Я повністю підтримую.
Я проти цього законопроєкту.
Я тут, щоб надати акулам повний захист.
Ми доклали стільки зусиль.
Але не вдалося.
Рік за роком.
Тоді я бачив її в найскрутніші часи.
Вона стала іншою людиною.
Її спосіб мислення змінився на більш негативний.
Вона просто не знає, як зупинитися.
Вона працюватиме до смерті.
Просто я знаю, що вона бореться з чимось важким.
Вона не відкривається навіть мені про це, бо…
Не знаю чому.
Я відчувала глибоку депресію, яку я…
Це забавно, але мені соромно через мою депресію,
бо в тебе стільки можливостей, стільки різних справ.
Усім буває важко.
Я хотів бути поруч у ті моменти з нею.
Я не змогла би без нього.
Думаю, він єдиний, хто мене розуміє.
Усе, через що ми пройшли разом, зробило нас лише сильнішими.
До 2019 року ми працювали чотири роки, щоб закон було прийнято.
Законопроєкт можна буде розглядати знову
наприкінці тижня.
І ми знали, що нам знову не вистачить підтримки політиків.
А потім стається це.
ВАЙКІКІ, ОАХУ, ГАВАЇ 18 СІЧНЯ 2019 РОКУ
Ми почули про кита, що наближався до рифу у Вайкікі.
Це був мертвий кит.
Я одразу ж думаю: «Ух»,
бо туша мертвого кита привабить акул.
Ми були у воді. Там були тигрові акули, і ми за ними спостерігали.
І в якийсь момент тигрові акули зникли.
І стало тихо.
Але я чую звуки дельфінів.
І бачу спалахи десь у глибині.
А потім з глибини…
виринає величезна біла акула.
Боже мій!
Вона така величезна, понад шість метрів у довжину.
Хуан зміг підплисти дуже близько.
І було видно, як вона старається проковтнути побільше цього китового м'яса.
І шматки китового м'яса
наче вилітали з її зябер.
Це було так сюрреалістично.
Неможливо описати словами, як це було.
І вона прямує до човна.
Звучало так, ніби метал стикнувся з металом.
І тоді розумієш, яка в них товста шкіра.
Вона набагато красивіша, ніж я могла уявити.
З нею це інші відчуття.
Мені не хочеться навіть дихати.
Емоції і зв'язок, які я відчуваю,
переповнюють мене.
Це те, що я маю робити.
Це те, заради чого я живу.
Це не кіно, це реальність.
Це шестиметрова біла акула.
Найбільша біла акула у світі за всю історію спостережень.
І найстарша також, їй 50 років.
Величезна акула несподівано з'явилася біля узбережжя Оаху цього тижня.
Дайверка Оушен Ремзі пливла поруч з нею.
Ремзі подорожувала світом, вивчаючи акул…
Увага до Гаваїв через білих акул
була величезною.
Вона робить це, щоб показати,
що не всі акули є загрозою для життя людей.
Це наголошує на потребі захищати цих тварин, а не очорняти їх.
-Думаєте, вона має рацію? -Ні.
Були суперечки навколо цього, мовляв: «Не можна чіпати акулу».
Не треба турбувати диких тварин, щоб показати, що вони не небезпечні.
Дивись, але не чіпай.
Ця полеміка була корисною, бо ця тема довше залишалася в новинах.
І це показувало акул у новинах у хорошому світлі.
Бо люди казали: «Не чіпайте їх».
Людям не байдуже.
Про себе я думала: «Боже, людям не байдужі акули».
Люди сперечаються про те, як близько можна наближатися до білих акул.
Загалом, не думаю, що акулам є діло.
Не думаю, що це їх турбує.
Я не згоден із цим,
але масштаб хорошого, що вони могли б робити для популяції акул, для захисту…
Можна зробити також багато хорошого.
Люди вбивають від 70 до 100 мільйонів акул щороку.
Її цифри вражають, що вбивають так багато.
Це лякає.
Візит акули збігається із часом, коли Ремзі наполягає
на більш жорсткому законах для захисту величезних морських створінь.
Того ж тижня
ми мали запланувати цей законопроєкт про захист акул.
І я думаю: «Гаразд, я готова. Уперед.
КАПІТОЛІЙ ШТАТУ ГОНОЛУЛУ, 2019
Це Роксі.
Зараз вона плаває із дротом у горлі.
Багато людей захотіли зустріти її, побачити її, закохатися в неї,
і мене питають в соцмережах: «Вона жива?»
Чесно, я не можу відповісти.
Ці істоти можуть остаточно зникнути з планети,
і шляху назад не буде.
Це зараз на кону.
Зараз найкраща можливість, яка лише може бути.
Перестаньте убивати акул, щоб океан почав зцілюватися.
Дякую всім, що прийшли.
Як бачите, дуже мало заперечень, тому…
Це було не випадково. Це сталося, бо ви організувалися
й просували це питання вже досить давно, тому…
Якщо будемо відкритими до того,
щоб дивитися на речі під різними кутами,
у нас буде більше шансів знайти баланс
і зв'язок з іншими істотами, що мешкають на цій планеті.
Людина завжди винищує те, чого вона боїться.
Ви заходите в їхнє середовище.
Це й наше середовище,
але як нам співіснувати? Ось у чому урок.
Гарні новини!
Законопроєкт 553,
законопроєкт про захист акул.
Це підтверджує злочин при навмисній і свідомій
ловлі, заплутуванні в сітках або вбивстві акули
в морських водах штату.
І законопроєкт 553 тепер ухвалено як Закон 51 на Гаваях.
Тепер на Гаваях заборонено вбивати акул.
Але найважливіше, що цей закон вже діє,
і його можна передати іншим штатам.
Потрібні лише заяви від кількох людей, і все може змінитися.
Це Роксі.
Боже, так!
Коли вона повернулася,
рівні захвату й щастя зашкалювали, і думаєш:
«Вона жива. Вона тут. Вона змогла».
Неймовірно. Так, люба, як справи?
Обожнюю цю акулу.
Ох, Роксі.
Ми були раді її бачити здоровою.
Щось сталося. Хтось допоміг їй,
і вона була, так, в ударі. Вона була неймовірна.
Побачити її в хорошому стані — це було таке полегшення.
І знати, що Роксі, Ніккі й Каліхі,
і всі ці акули, з якими ми виросли, які для нас рідні,
тепер офіційно захищені.
Від цього я дуже щаслива.
Моя мама надихнула мене зайнятися охороною природи.
У що вона вірила?
Ти на планеті лише на обмежений час.
Спробуй зробити її краще, ніж було до того.
У це вона вірила. І я це запам'ятав назавжди.
Я думав: «Так, я маю знайти те, що я можу зробити,
щоб трохи покращити планету, ніж було до того».
І я відчуваю, що для мене це в океані й в акулах,
це точно, на 100 %. Так.
Так. Від цього аж сльози навернулися.
Боже, я сьогодні на емоціях.
Тут спекотно… Через вас тут так жарко.
Важко переоцінити важливість того, що вони роблять.
Кращих героїв для дітей
і не вигадаєш.
Думаю, люди іноді просять мій автограф,
бо вони думають, що я помру, і тоді книга коштуватиме більше.
Усе, чого я досягла, — ніхто про це б не дізнався
без неймовірного таланту, навичок і бачення Хуана.
Колін Кук пережив напад акули.
Це важливі вихідні для Кука, бо він знову у воді.
Чудовий день, щоб бути тут. Бачити всіх тут надихає.
Я хочу зустріти більше акул й досліджувати цю прекрасну планету.
Я хочу мати змогу продовжувати це,
але ніколи не знаєш, коли прийде твій час.
Але якщо це станеться від акули, я завжди відкрито кажу:
я свідомо опиняюся в таких екстремальних ситуаціях.
Тож не звинувачуйте акул.
Гаваї — перший штат США, який заборонив убивство акул.
У всьому світі щороку вбивають 100 мільйонів акул
Присвячується батькам Хуана Марлу й Річарду Оліфант,
які обоє пішли з життя під час створення цього фільму
Переклад субтитрів: Анастасія Кислинська