Downloaded from YTS.BZ
Official YIFY movies site: YTS.BZ
Snovi i noćne more idu ruku pod ruku.
Ono što zamišljaš, zamišlja tebe.
REAL DEL MONTE, MEKSIKO 1866.
PRINC
Mama, željela bih otići u njihov svijet!
Već si ondje.
Kad pišeš ili slikaš, tvoja je duša tinta.
Tako oni postoje.
Postaju stvarni poput tebe.
Misliš li da me vide?
Mama!
Upomoć!
Mama!
Upomoć! Bako, pomozi mi!
Mama! Upomoć!
Francisca, ostavi to. Pomozi mi.
MARÍA CONCHITA PAREDES DIOSDADO VOLJENA MAJKA I SUPRUGA
Jako mi je žao, Francisca.
-Francisca! Vrati se! -O, ne!
Pomozite mi pronaći unuku!
Francisca!
Gdje si, derište malo?
-Francisca, gdje si? -„Princ
bi učinio sve da spasi roditelje
i sve koje voli.”
Djevojčica je ovdje, gospo.
Francisca!
Kako si nam to mogla učiniti?
Francisca? Uskoro će zora.
Istočno krilo je čisto.
U redu.
TOPUS TERRENTUS SVIJET GROZA
Fabuladora, preplašila si me!
Pođi sa mnom.
Sve je čisto, gospodine.
„Princ je osjetio neobjašnjivu želju da sve bolje shvati.
Odlučio je slijediti nagon,
poslušao je intuiciju i tajanstveni glas koji ga je zvao.
Bio je uznemiren, ali nije se bojao.
Obuzeo ga je čudan osjećaj.
Osjetio je da ga čeka susret sa sudbinom.
Penjao se i penjao,
tražeći izlaz iz svog čudovišnog svijeta,
a glas koji ga je zvao postajao je sve stvarniji.
Iznenadio se kad se našao na vrlo neobičnom mjestu,
na kojem još nikad nije bio.
Bio je jako zbunjen.
Zabolio ga je trbuh.
Bio je na mjestu punom neznanaca.
U sasvim novom svijetu.”
Sasvim novi svijet!
Malo je luckasta, zar ne, prijatelju?
Što? Samo malo? Jeziva je.
Samo je željna pažnje.
Znam, sirotica.
Ne!
Jako mi se svidjela.
Moj je otac važan nakladnik.
Možda mu se svide tvoje priče. Ja sam…
Baš si čudan.
Zašto ste svi tako zli prema meni?
Francisca! Derište malo.
Bako, ondje je čudovište!
Djevojčice, što radiš ondje?
Otac Cosme rekao mi je da se nisi vratila nakon odmora
i da samo sve plašiš.
Bako, nešto je u agavi!
Oprosti!
Ondje nema ničega.
Zašto si takva? Zar ne želiš biti poput vršnjakinja?
Mogla bi imati koju prijateljicu.
Ti si vještica!
Kako si me to nazvala?
Derište malo.
Nećete vjerovati što se dogodilo.
Čvrsto sam spavao i…
-Jesi li dobro, dušo? -Da, mama, dobro sam.
Veritena.
-Ljubavi. -Prestani, mama.
Budeš li ga tako grlila, mislit će da je ispravno postupio.
Grlim ga prije nego što ću ga kazniti do kraja života.
Što?
-Ficturo! -Tata!
Jesi li dobro?
Taj kralj i njegova beskorisna obitelj odvest će nas u propast.
Moraš razmisliti o posljedicama svojih djela.
Nećemo te moći zauvijek štititi.
Ništa mi se nije dogodilo
i otkrio sam nešto sjajno.
Uz pomoć Harfopauka možemo otići nekamo drugamo.
Čekajte da čujete…
Ne, dragi Hernevaliću!
Moraš shvatiti da je to što si učinio bilo vrlo opasno.
Trebaš biti oprezniji.
Između dvaju svjetova postoji ravnoteža, koju mi moramo štititi.
Stoljećima nitko nije prešao granicu, a tako je i bolje.
Obećaj da nikomu nećeš reći što si otkrio.
Da, žao mi je.
Osim toga, oštetio si najvažniji alat naše vrste,
Harfopauka.
Moraš ga čuvati jer ćeš ga jednog dana ti svirati i oblikovati ljudsku podsvijest.
To je naša vještina,
rezervirana samo za članove kraljevske obitelji.
Ficturo, vrijeme je da mu kažeš.
Što? Zar si izgubila razum, Veritena?
-Premlad je da bi shvatio. -Što?
Više nisam dijete!
Želim znati što je na drugoj strani.
Ondje je bila djevojčica okružena svjetlošću.
Ne razumijem. Govorila mi je.
A možda je govorila o meni? Odakle me poznaje?
Rekla je da sam princ. Kako zna?
Ne shvaćam.
Zašto zna toliko o meni?
Njezin mi je glas poznat, ali ne poznajem je.
Znate li što to znači?
Smiri se
Naša je priča priča o ljudima
Oni pričaju priče
Fikcija postaje stvarnost
Boje se kad sanjaju
Ti si stvarnost
Ti si fikcija
Sazviježđe
Urođeni paradoks
Slovima
Više je fikcije istkano
-Nitima stvarnosti -Fikcija
I snovima prošlih vremena
Koji otkrivaju istinu bez laži
Ti si stvarnost
Ti si fikcija
Sazviježđe
Urođeni paradoks
Ovaj je svijet dom ljudskih strahova.
Mi smo ideje koje ih plaše.
Mi smo ideje?
Znači da ne postojimo?
Čini li ti se da ne postojiš?
-Ti si san -Ti si stvarnost
-Ti si riječ -Ti si fikcija
-Ti si stvarnost -Ti si san
-Ti si fikcija -Ti si riječ
Univerzalna istina ne postoji
Ti si stvaran
Ficturo!
-Ovdje sam. -Što je to?
-Smiri se. -U prijestolnu dvoranu!
Vaša Veličanstva, trebate li pomoć?
Hvala, kapetane Mitélitase. Nažalost, kralju više nema pomoći.
Oprostite na smetnji, ali Kraljevski pisac noćnih mora
zahtijeva da ga smjesta primite.
Tata!
Da ga pustim?
Nema vremena za formalnosti.
To je
nečuveno!
Dosta!
Stani.
Vaše Veličanstvo!
Dogodila se užasna, štetna i skandalozna fluktuacija
između svjetova.
Kapetane.
Svetih mu sjena!
Izgledate grozno.
Možda je vrijeme da razmotrimo prijedlog koji…
Prokuste, ovo nije prikladan trenutak.
-Odvedite Hernevala u sobu. -Što?
Prinče, pođite sa mnom.
Izvoli, tata.
-Hej… -Učini što sam rekla, sine.
Čekaj, Prokuste.
Da, Vaša Visosti?
Što je mojim roditeljima?
Pa, vidite…
Kralj i kraljica nose težak teret na svojim plećima.
Naša vrsta gubi snagu, energiju i utjecaj
zbog ljudskog ološa.
Vaši roditelji prvi osjećaju posljedice.
Neću to dopustiti! Pomoći ću im!
Volio bih da možete, ali bojim se da to nije u vašim rukama.
Kad ih više ne bude, vi i ja ćemo surađivati.
Davat ću vam svoja remek-djela,
a vi ćete ih slati ljudima kao noćne more.
Nažalost, prepušteni smo na milost i nemilost tim primitivnim stvorenjima.
Ne! Ne želim ovisiti o ljudima!
Kad bismo mogli prijeći u Svijet jave,
to bi bila posve druga priča.
Hej… A može li itko prijeći?
Na početku, u davna vremena,
strah od samog straha
poprimio je oblik goleme, pernate paučice,
Enkare Veličanstvene.
Enkara je otkrila da joj je život vezan
za strah koji ljudi osjećaju prema njoj.
Iskoristila je Harfopauka da prijeđe i pokori ljude.
No znatiželjni Ceimut branio je ljude
i izazvao Enkaru na dvoboj.
Ali Enkara je uhvatila Ceimuta i proždrla ga.
Očnjacima i bodljama
Ceimut je razderao Enkarin grkljan i pobjegao.
Enkara je umrla.
A iz njezinih ostataka rodile su se dvije nove vrste.
Iz njezina perja…
Tekotijci, kao ja!
Tako je!
A iz Enkarinih mreža rođeni su Araditijci, poput mene.
Ali sad nemamo dovoljno snage da se materijaliziramo u Svijetu jave.
Ali upravo sam…
Što ste, molit ću lijepo?
Upravo sam se sjetio da sam pospan.
Naravno, Vaša Visosti!
Baš budalasto od mene što vas gnjavim problemima odraslih.
Primite iskrenu i duboku ispriku.
Želim vam slatke noćne more.
Hvala.
Krpanje čarapa najgora je stvar na svijetu! Fuj!
Prestani cmizdriti, Francisca Imelda.
To je naša dužnost kao žena.
Ja želim biti spisateljica!
Pisat ću o biću koje sam sinoć vidjela.
Te tvoje grozne priče.
To je to! Vidjela sam grozu!
Dosta je tih gluposti!
Imaš bujnu maštu, ali to će te proći.
Čak su spomenuli prelazak u Svijet jave.
Ta dva svijeta moraju ostati odvojena.
Zašto ne shvaćaju da bez te ravnoteže
jednostavno ne bismo postojali?
Razumijem, ali slušali su Prokusta.
Znam da je uz tebe cijelu vječnost,
ali jesi li razmišljao o tome da ga se riješiš?
Ne, ne.
Rat s njim samo bi pogoršao situaciju.
Njegova sposobnost
putovanja sviješću postala je opasna.
Želim ga držati na oku.
Dragi moj Ceimute,
znam da si mnogo riskirao donoseći mi ovu poruku.
Pravi si prijatelj. Razmislit ću o tome što da učinim.
Ali nemoj predugo, Ficturo.
Poglavari su nestrpljivi.
Neće mirno promatrati kako njihovi klanovi nestaju.
Hvala ti na savjetu, prijatelju stari.
Topus Terrentus je u opasnosti.
10 GODINA POSLIJE
Hvala što si mi se pridružio.
-Trebao sam razbistriti glavu. -Vama na usluzi.
Brinem se za naš svijet. Više ništa ne mogu učiniti.
To me se ne tiče, prinče,
no jeste li pročitali najnovije priče Kraljevskog pisca?
Prinče Hernevale! Zašto nas je kraljevska obitelj napustila?
Zašto ne spriječite našu propast?
Živio Prokust!
Jedina plemenita groza koja se brine za nas.
Ne! Molim vas, ne!
Svi ćemo polako iščeznuti.
Što da radim?
Ne!
Trebamo promjenu.
Ne! Moje priče!
Rekla sam ti da djevojčice ne mogu biti spisateljice.
Danas je taj dan, moje groze.
Svijet će vas napokon upoznati.
PRIČE O GROZAMA
Molim vas, Vaše Veličanstvo, moram još jednom inzistirati.
Ficturo, nemoj!
Molim da mi dopustite
da najmudrijim grozama omogućim prelazak.
Vaša je dužnost kao kralja da nas spasite od…
Dosta, Prokuste, ostavi nas.
Straža, ispratite Prokusta.
Na zapovijed.
Otišao je, tata.
Hvala ti, sine.
Mama.
Zdravo, divni moj sine.
Hej, mršav si. Jedeš li dovoljno?
Mama, dobro sam. A vi?
-Nisi dobro? -Nisam.
Donesi ih.
Samo trebam noćne more. Ništa mi nije.
PROKUST: KLASIČNE NOĆNE MORE
Dobro.
Prokust nam godinama obećava remek-djelo i ništa.
Da vidimo.
Noćne more više nisu kao što su nekoć bile.
Mama!
Ne, ne brini se.
Važno je da si ti dobro.
Kako da se ne brinem?
Tvoja majka i ja učinili smo sve što smo mogli.
Da smo barem imali više vremena i snage…
Stigao je trenutak
da ti donosiš odluke o Topusu Terrentusu.
Ovo je smeće!
Ne podcjenjuj Prokusta.
Svaka tvoja odluka imat će bezbrojne posljedice.
Prokuste!
Vaša Visosti!
Bio sam usred pisanja.
Ne djeluje tako.
Ne biste razumjeli,
ali važno je da pisac ima slobodnog vremena,
da se može opustiti i raditi druge stvari.
O tome želim razgovarati. Moji su roditelji bolesni.
Zato što je danas teško ostati zdrav…
To je zbog tvojih priča.
Ljude više ne plaše tvoje noćne more.
Sami su krivi!
Uvijek je kriva publika!
Doveo bih spisateljicu, ljudsko biće.
To je svetogrđe! Ludilo!
Ne mogu postojati dva Pisca noćnih mora!
A i kako bi čovjek prešao?
Razmišljao sam i mislim da imam rješenje.
-Vrijeme je za promjenu. -Dovršavam svoje novo remek-djelo.
Strpljenja, mladi prinče. Uvidjet ćete kvalitetu mojih noćnih mora.
Imao sam dovoljno strpljenja.
Francisca.
Bok.
Augusto! Idem k tvom ocu u ured.
Znam. Htio sam ti poželjeti sreću.
Iako mislim da ti nije potrebna.
Moj je otac stručnjak za obeshrabrivanje, ali ti ćeš se snaći.
Da onda odem do njega?
Da, naravno.
Dobro, doviđenja.
Doviđenja.
Što god bilo, tvoje me priče
doista oduševljavaju. Oduvijek.
Gospođice Francisca Imelda,
dama poput vas ne bi trebala pisati te užasne priče.
Ne kaljajte svoje ugledno ime.
Ali jeste li ih barem pročitali?
Ne želim gubiti vrijeme na čitanje šunda.
Umjetnost i književnost trebaju oponašati stvarnost,
umjesto da stvaraju novu.
Čekaj.
Imala si pravo, bako.
Odustajem!
NAPISALA: FRANCISCA IMELDA
NAPISALA: FRANKELDA
Francisca Imelda nije uspjela,
ali Frankelda hoće.
Bit ću najbolja spisateljica fantastike i horora!
Oprosti. Jesam li te uplašio?
Već smo se sreli.
Da, kad smo bili djeca.
To si ti!
Da, pročitao sam sve tvoje priče.
Remek-djela.
Ja sam Herneval, Princ groza,
kako si nazvala našu vrstu.
-Ali… -Iako smo skriveni,
uspjela si prikazati našu bit na uzvišen način.
Zato sam došao. Trebam tvoju pomoć.
Moju pomoć?
Ali ti ne postojiš.
Ne postojim?
Što je stvarno, a što nije?
Živimo u drugoj dimenziji, u koju zaviruješ uvijek kad pišeš.
Danas vi imate logično objašnjenje
za svaku noćnu moru koju vam pošaljemo.
Vi stvarate naše noćne more?
Da, Kraljevski pisac noćnih mora.
Svi se oslanjamo na njegov „talent”, ali njegovo je vrijeme prošlo.
Piše same klišeje.
Možda bismo s boljim pričama…
Što ja imam s tim?
Ne boj se. Tvoj sam obožavatelj. Nikad ti ne bih naudio.
Samo trebamo bolje razumjeti ljude.
Čega se danas bojite?
Svoje nutrine.
Zanimljivo. Pomozi nam, molim te.
Ne.
Dobro! Kako da dođemo onamo?
Samo tvoja svijest može doći.
Što? Ali kako ću…
Dopusti da ti pomognem.
Čekaj…
Moraš se opustiti.
Pročitaj mi zadnju pjesmu koju si napisala.
Misliš da smo ovdje sami
Da je noć naša
Ali u našim noćnim morama
Nije sve otkriveno
Moja tinta gleda nas
Moje oči pišu
U sjenama prebivaju
Na stranicama se kriju
I nije tako strašno
Kad čitaš Nastanjuješ mistično
Ova nevidljiva tinta
Koja živi bez života
Pisac koji je…
Groza.
Pođi sa mnom, Francisca.
Nisam Francisca.
Ja sam Frankelda!
Djevojka?
Nikad me nisu ovako uvrijedili.
Ni mene ni Sedam klanova.
Možda vaša ideja i nije tako loša, dragi moj prinče.
Uskoro će, božice moja.
Sedam klanova upravo stiže.
Klan magije.
Aluxastli!
Evo Dubiuma i Timeta iz Klana uma.
Ceimut iz Klana izvornoga.
Gospo Sireno iz Klana dubina, hvala vam na dolasku.
Pijavica iz Klana tmine i… jarac.
O, Gospa Kojot iz Klana smrti
počastila nas je svojim dolaskom. Divno!
Mijenjanje tijeka života bila bi katastrofa!
Pozvan sam na hitan sastanak
da bismo raspravili o sudbini Svijeta groza.
Tako je pisalo u vrlo važnoj poruci.
Don Coco je stigao.
Ne znam što bi moglo biti toliko važno
da sam morao otkazati sve planove.
Smjesta objasni, Kraljevski pišče noćnih mora.
Naravno, Don Coco iz Klana krađe.
Iznimna mi je čast
stajati pred tako uglednim i strašnim poglavarima Sedam klanova.
Moramo odrediti sudbinu našeg voljenog Topusa Terrentusa.
To je ludost.
Najprije kralj i kraljica,
a onda smo na redu mi!
Malo-pomalo doći ćemo do kraja.
Trebamo vjerovati Našim Veličanstvima.
Bez njih ovaj svijet ne bi postojao.
Pokažite poštovanje i razgovarajte s njima licem u lice.
Mislim da imam rješenje.
Pozvao sam vas, okrutni kolege,
jer sam otkrio nešto neviđeno.
Svjedočio sam nečemu nevjerojatnom.
Svim svojim očima vidio sam kako je princ Herneval
prošao kroz portal u Svijet jave.
-O, ne! Kako? -Nemoguće!
-Što? -Doista?
Netko bi morao neprestano misliti na njega.
To potvrđuje moju hipotezu,
koju su kralj i kraljica bijesno odbacili
pa čak joj se i nebrojeno puta rugali.
Ali više neću šutjeti!
Ne ako mogu spasiti vas i vaše klanove.
Ako samo nađemo način da uđemo u Svijet jave…
Nema drugog načina!
Zato se usuđujem tražiti vašu podršku
da osvojimo taj svijet
i napokon započnemo novo doba.
Da!
Pokušavaš nas zabljesnuti svojom takozvanom mudrošću.
No zapravo nas želiš zaslijepiti da ne vidimo očigledno.
Tako je!
Što ako problem ovog svijeta
leži u pričama Kraljevskog pisca noćnih mora?
Kako da uopće prijeđemo u njihov svijet
ako smo ljudima sve manje važni?
Netko je to morao reći.
Što si napisao u zadnje vrijeme, Prokuste?
Pokaži nam svoje noćne more!
Kako se usuđujete sumnjati u mene?
Nitko ne umije pisati kao ja!
Moj je dramaturški talent nenadmašan!
Proza mi je grandiozna, jednako kao i rime.
A sve su moje priče…
Klišeji!
Dokaži koliko vrijediš. Pokaži nam svoje najnovije radove.
I hoću!
Pokazat ću vam svoje najnovije remek-djelo
i vidjet ćete da nisam kriv
za ovu sramotnu situaciju.
Fikcija će uništiti postojanje.
Mislim da ćete se svidjeti jedno drugome.
Dođi!
Gdje smo?
Ovo je moj dom.
Je li ovo stvarno ili zamišljeno? Koliko je vrsta groza?
Jesu li čudovišta i groze isto?
Koliko živi groza? Koliko je vremena prošlo?
Ovdje vrijeme drukčije prolazi.
Kako? Koliko je jedan sat ovdje u usporedbi sa…
Ne možeš razumjeti Svijet groza
ako koristiš logiku Svijeta jave.
Ovo mjesto…
Što je ovdje?
Misterij, drama i užas
To je djelo autorice
Koja je njegovala svoj um
Dobro došla u svoju nutrinu
Već sam ovdje bila
Genijalnost i intuicija
U službi stvaranja
Pokaži ovoj stvarnosti
Svoje mjesto nadahnuća
Već sam ovdje bila
San, možda napisan tintom
Već sam ovdje bila
Sjećanja, pomalo daleka
Sasvim novi svijet
Za stvaranje i otkrivanje
Već sam prešla prag
U ovaj neobičan svijet
Stvarniji je od stvarnoga
Već sam ovdje bila
Razmišljaš o tome i onda to i vidiš
Ili je možda obratno
Pišući ono što zamišljaš
Opet nam dolaziš
-Ovo moje je kraljevstvo -Već sam ovdje bila
-San, možda napisan tintom -Sad ovo tvoj je dom
-Već sam ovdje bila -Ovo moje je kraljevstvo
-Ovdje možeš sanjati -Sjećanja, pomalo daleka
Sasvim novi svijet
Za stvaranje i otkrivanje
-Dobro došla u svoju nutrinu -Prešla sam prag
-Svoje mjesto nadahnuća -U ovaj neobičan svijet
-Opet nam dolaziš -Stvarniji je od stvarnoga
-Već sam ovdje bila -Sad ovo tvoj je dom
Dobro došla u Topus Terrentus, Svijet groza.
Hvala!
Hajde.
Idemo!
Hajde.
Ajme!
Frankelda, ovo su moji roditelji.
Čast mi je upoznati vas.
Dobro došla, dijete moje.
Puno vam hvala.
Bravo! Iznimno nadarena ljudska spisateljica napokon je stigla!
Iznimno nadarena?
Da!
Princ ne prestaje pričati o tebi.
Frankelda, ovo je Prokust.
Jedini Kraljevski pisac noćnih mora tebi na usluzi.
Drago mi je.
Jedva čekam pročitati tvoje priče.
Naravno! Evo ih. Nadam se da će vam se svidjeti.
Da, mogu ih ponijeti i…
Prokuste! Pročitaj ih ovdje da Frankelda vidi tvoju reakciju.
Vaša Visosti.
„El Coco je rekao, s apsolutnom sigurnošću…”
„…strast prema glazbi?”
„Duh njegove virtuoznosti…”
KRAJ
Reci mi nešto.
Da?
Što te motivira da pišeš?
Pišem kako bih pobjegla od stvarnosti.
Bolje pišem kad se mogu ispuhati.
Shvaćam.
I, što mislite?
Nije loše, općenito su u redu.
Nisu baš nešto.
Neke su priče bljutave, dosadne, obične.
Ne, ne! Nemoj to tako shvatiti.
Nije loše za…
Za amaterku.
Ali ne smiješ dopustiti da te obuzme umišljenost,
budući da si tek početnica.
Ako smijem, savjetovao bih ti nešto
što sam naučio tijekom svoje duge karijere.
Da, puno vam hvala.
Mislim da ti nedostaje struktura.
Motivacija likova nije jasna.
Slušaj.
Dat ću ti primjerak svojeg Priručnika za zlokobno pisanje.
Sâm sam ga napisao
i u njemu dajem upute korak po korak kako pravilno pisati.
Naravno.
Hvala.
Uzmimo pauzu.
Razgovarat ćemo poslije.
Naravno, Vaša Visosti, jedva čekam.
Čekajte!
Moja knjiga, molim vas.
Uđi.
U ovoj sam sobi kao dijete provodio sate i sate.
U ovim su knjigama zapisane književnost i povijest groza.
Zapanjujuće.
Divno je!
Možeš ostati ovdje.
Uskoro se moram vratiti. Hvala.
Prokust je zavidan.
Kako mogu znati da si iskren?
Kad čitam tvoje priče, nisam Herneval.
Jedan sam od stotina tvojih likova.
A kad ih ne čitam, samo razmišljam o…
O tvojim pričama.
Želim ti vjerovati, ali…
-Mogu li? -Da.
I molim te da nikad ne sumnjaš u svoj talent.
NEKOĆ DAVNO…
„Ne dolazi u obzir. Neću te pustiti da odeš.”
Nevjerojatno.
Čuj, moram ti nešto reći.
Ovaj je svijet uistinu čaroban!
-Molim te. -Imam puno ideja.
Trebam pomoć.
Ne znam mogu li ti pomoći.
Možeš, i više nego što misliš.
Ne znam ni kako da to kažem.
Možda je malo prenaglo, znam…
Ali nemamo vremena.
Ako nešto ne poduzmemo, svi ćemo nestati.
Mislim… Samo…
Htio sam te pitati bi li htjela biti…
-Spisateljica noćnih mora. -Da ostanem tu?
Znam da puno tražim, ali mislim da bi to bilo dobro
za sve nas.
Ali i za tebe.
Nisam dorasla tome.
Jesi i to ti mogu dokazati.
Posudi mi knjigu da moji roditelji stvore nove noćne more.
Siguran sam da će tvoje priče preporoditi Topus Terrentus.
Zar će tvoji roditelji čitati moje priče?
Molim te, trebamo ih. Vjeruj mi.
-Vjerujem ti. -Kakav povijesni dan!
Danas će se pamtiti kao dan
kad su pisci svoj ego ostavili po strani kako bi spasili Topus Terrentus.
Što se događa?
Što?
Zar ti Njegova Visost nije rekla za svoje obećanje?
Nije.
Trebao je zatražiti tvoju knjigu
kako bih ja popravio tvoje priče.
-Herneval je genij! -To nije… Fran…
Cijela tvoja vrsta znat će naše priče.
-Bit ćeš pomoćnica… -Prestani govoriti…
…najvećeg pisca u povijesti. A to sam ja!
-Kako si mogao? -Frankelda, to nije…
Ali, Vaša Visosti, jučer smo razgovarali o ovome.
S tobom ću se poslije pozabaviti!
Ovo je strašan nesporazum!
Pusti me!
Frankelda! Nije tako kako misliš!
Prokust je…
Prokust je jedini koji je bio iskren!
Jasno mi je davao do znanja da sam prosječna.
A sad odlazi! Ostavi me na miru!
-Razgovarat ćemo sutra. -Ne!
Ne! Sutra me više neće biti!
Ne želim imati posla s grozama. Ni s tobom.
Vaša Visosti.
Kako si znao da sam ovdje? Odlazi!
Ako svi budu surađivali, siguran sam da ćemo naći rješenje.
Kad bi barem mogla ostati još jedan dan.
Prekasno je.
Nije.
Ako vašoj prijateljici pošaljemo majušnu noćnu moru…
Što?
Da je podsjetimo kako joj je život u Svijetu jave grozan.
Možda će razmisliti o tome da ostane još malo.
To bi je povrijedilo.
Ne, ne. Ne.
Pa, ne bi previše.
Tek toliko da je zadrži ovdje
i spriječi nestanak vaših roditelja i kraljevstva.
Dobro, ali osobno ću nadgledati noćnu moru.
Naravno.
Samo moram pisati o nečemu specifičnom u njezinu životu.
Imate li kakav prijedlog?
Piši o njezinoj baki.
Oprosti mi, Frankelda.
Sad me slušaj!
Bit ćeš zaključana u ovoj kući
dok ne zakrpaš sve do zadnje čarape!
Nema knjiga!
Možda ćeš me tada prestati zvati vješticom.
Da vidimo kako se spisateljica opušta.
„Francisca je uvijek ustajala prije zore
kako bi pripremila doručak za svoje desetero braće,
koji su radili u rudnicima srebra
zajedno s ocem, koji je bio vlasnik.
Budući da joj noć nije bila dovoljna, koristila bi svaku priliku da…”
Što?
Vještica-kokoš? Zove se Totolina? Ovo je…
Ovo je dobro!
Veličanstveno!
Ova priča mogla bi biti prekretnica
u povijesti Topusa Terrentusa i…
Moja je!
Zdravo, draga.
Frankelda, pridruži nam se.
Dobro jutro.
Kako bih se mogla vratiti u svoj svijet?
Najprije moraš pročitati Prokustove nove priče.
Likovi su puni želja, strahova i nesigurnosti.
Ironija, patnja, učenje i rast.
Toliko su dobre da mi je teško povjerovati da ih je napisao Prokust.
Ne.
Što?
Ovo su noćašnje noćne more.
Danas sam ih kanila zapisati.
Natjerali ste me da sanjam…
Ne, Frankelda, nemamo pojma o čemu govoriš.
Ti!
Ti. Ti!
Izdajniče!
Imao si pravo. Trebali smo nove priče.
Ali mislim da ih nije napisao
onaj tko tvrdi da jest. Je li tako?
Ne shvaćam.
Čekaj. Što?
Ne!
Ukrao ih je dok je Frankelda sanjala!
Idi k njoj.
Moramo to popraviti!
Frankelda!
Oprosti! Podcijenio sam Prokusta, ali sve ću popraviti.
Oprosti. Budala sam.
Sad ćemo odustati, zar ne?
Ne!
Sve si ukrao!
Ukrao si… Ukrao si mi snove!
Nije li princ taj koji očajnički želi tvoje priče,
po svaku cijenu?
Da!
Obojica ste lopovi!
Razumijem kako se osjećaš.
Kakva tragična ljubavna priča.
Tvoj te voljeni izdao jer nikad nije mario za tebe.
Samo te iskoristio.
Zatvorite je.
Na vašu zapovijed, gospodaru.
A ti ćeš mi i dalje pisati priče.
Neću!
Naći ću način da te prisilim.
A vi,
sazovite Sud groza.
-Naravno, gospodaru! -Na vašu zapovijed.
Iz ovih stopa.
Rađa se novi Topus Terrentus!
Izađimo iz tmine!
Otišla je.
Ne želim imati posla s grozama. Ni s tobom.
Sutra me više neće biti!
Nadam se da ti se sviđa novi dom.
Bit će ti lakše ako ne budeš pokušavala pobjeći.
Nije moguće.
Samo ćeš se iscrpiti.
Pustite me!
Zašto se žališ, Francisca?
Oprosti. Frankelda.
Nisi li ovo željela?
Zašto bi inače pisala o nama,
dušice?
I tako je Prokust
otkrio izdaju princa Hernevala.
Htio je da njegovo ljudsko biće preuzme zaslugu
za sve priče našeg slavnog Kraljevskog pisca noćnih mora.
Izdaja!
I Herneval je pobjegao u Svijet jave.
Planira osvojiti ljude svojom karizmom
i iskoristiti ih da uništi Sedam klanova.
Tek će tada moći vladati obama svjetovima.
Izdaja!
Topus Terrentus mogao bi nestati
zbog zavisti koju Princ groza osjeća prema Kraljevskom piscu noćnih mora.
Izdaja!
Ne!
Prezirem ove nove naraštaje
koji vole i hvale se da su ljudi.
Zaustavimo ovo ludilo!
Uzmimo ono što je naše!
Smrt kralju i kraljici,
princu
i ljudima!
Da!
Mislim da je ovo kriza.
Bojim se da je prekasno.
-Što ćemo? Zanima me to -Topus Terrentus nestat će
Vrijeme je da djelujemo I odaberemo svoju sudbinu
Bez vodstva kraljevske obitelji
Odlučio sam kovati zavjeru Jer kraljevstvo je u opasnosti
Kao i naše nasljedno pravo
Da spasimo Topus Terrentus
Sklopimo pakt za našu vrstu
On nas je već izdao
I sve će nas uništiti
-Tko? -Tko?
Princ groza
Voli ljude i želi nas zamijeniti
Sve što smo postigli Uskoro će zbog njega nestati
Već nas je izdao
I naš će svijet razrušiti
Već nas je izdao
I sve će nas uništiti
Tko?
Princ groza
Muškarci i žene Bića iz Svijeta jave
Koji ne shvaćaju gdje im je mjesto
Misle da su važni U svom običnom svijetu
Već nas je izdao
U svojim će nas snovima zatočiti
Već nas je izdao
I pokušat će nas zatvoriti
Tko?
Princ groza
Prognani smo zbog kralja
Klanovi su se ujedinili Bez prijestolja i zakona
Već nas je izdao
Našu tradiciju on će uništiti
Već nas je izdao
I htjet će nas ušutkati
Tko?
Princ groza
Vrijeme je da djelujemo Zarobimo kralja i kraljicu
I neka netko drugi
Nama sada vlada
Što kažete? Jeste li uz mene?
Jesmo!
Zaustavite ovu pobunu
Budimo razboriti, sve vas molim
Ono što spominjete izdaja je
-Ovaj put postupite časno -Napokon!
On traži način
Da spasi naš svijet
On traži način
Da krenemo naprijed
-Tko? -Tko?
Princ groza
Pustite ga, izdajnici!
Već nas je izdao
I sve će nas uništiti
Tko?
Princ groza
-Smaknimo kralja i kraljicu! -Da!
Već sam ovdje bila
Zatočena u ćeliji
Već sam ovdje bila
Zaslijepljena nadom
On me već izdao
Nisam znala da mi nije odan
On me već izdao
Rekao je da mu mogu vjerovati
Tko?
Princ groza
Smirite se Naš će se svijet opet uzdići
Samo mijenjamo smjer
Priče koje će postati stvarnost
Ona će zapisati
On ima još jedan način
Da spasi naš svijet
On ima još jedan način
Da krenemo naprijed
Tko?
Princ groza
Moj svijet je u krizi
Roditelji mi boluju
A Frankelda me mrzi
Za to kriv sam ja
Ja sam izdajnik
Razočaranje
Ja sam izdajnik
Samo ja sam kriv
Tko si ti?
Princ groza
Spasimo Topus Terrentus
Neka se naše vrste pomire
On nas je već izdao
I naš će svijet razrušiti
On nas je već izdao
I sve će nas uništiti
Tko?
Princ groza
Za stvarnost i za fikciju!
-Živjeli kralj i kraljica! -Živjeli kralj i kraljica!
Juriš!
Pazite!
Ne! Yalabuse!
Uhitite urotnike!
Hajde!
Ne!
Ne gledajte joj u oko!
Dovedite mi ga.
Tekotijci!
Zakleli ste se kralju i kraljici!
Poslušat ćeš Prokusta.
Hoću, gospo Sireno.
Pobjeda!
Slijedite me, moji strašni poglavari.
Vrijeme je da se situacija zauvijek promijeni.
-Mitélitase, molim te! Preklinjem te! -Tišina!
Stani! Molim te, prestani!
Uzmi mene, a nju pusti! Ne!
Natjerali ste me na ovo.
Odsvirajte ovu priču.
Moje remek-djelo.
Priča o našoj nadarenoj Totolini,
koja ima zapanjujuće podrijetlo u ljudskome svijetu.
Osjećam se živom!
Draga moja…
Ne razumijem kako bira.
Blagoslovljeno čudo!
To smo tako dugo čekali!
Ali ne smijemo dopustiti da ta vještica prijeđe prije nas.
Biće nečisto poput tebe ne zaslužuje prijeći prije mene!
Prokleta bila, Aluxastli!
Napokon nešto radiš kako treba. A sad piši o meni!
O tebi? Ja sam puno strašnija!
Piši o meni, veličanstveni Prokuste!
Zar smo se trebali prijaviti?
Ne znam, ali možemo pojesti ostale.
Prva priča mora biti o meni.
Reci kad si spreman, Ficturo.
Sad!
Bježe!
Dođite.
Ne.
Smirite se, prijatelji!
Svima ću vam napisati noćne more
i svi ćemo prijeći u isto vrijeme.
Ljudi će napokon dobiti ono što zaslužuju.
Samo trebam malo vremena.
Proklet bio.
-Što? -Uvijek isto.
Nemoguće!
Zašto se igraš mojim vremenom?
Francisca!
Francisca! Jesi li ovdje?
Francisca!
Francisca! Molim te!
-Živa si! -Nije se vratila.
Bit ćeš dobro.
Neću stati dok te ne vratim.
Frankelda!
Izvucite me odavde!
Molim vas! Pomozite mi!
Hernevale?
Vjerovao sam da činim ono što je najbolje za tebe, ali mislio sam samo na sebe.
Pogriješio sam.
Znam da ti to ne znači mnogo, ali žao mi je.
No važno je da si na sigurnom.
Hajde. Vratimo se u tvoj svijet.
Ali tvoje kraljevstvo, roditelji.
Ne smiješ patiti zbog ovoga. Moram ispravljati pogrešku po pogrešku.
Ne, moramo spasiti tvoje roditelje.
Ali Frankelda…
Ne, Hernevale, želim im pomoći.
Želim pomoći tebi.
I znam da mogu. Imam ideju koja će upaliti.
Hvala, Frankelda, ali više ne znam što da mislim.
Propali su mi svi planovi.
Bojim se.
Ne!
Ja se ne bojim!
Osim toga, moram uhvatiti Prokusta.
Ponekad mrzim svoju stvarnost, ali bez nje ne bi bilo fikcije.
Ako se granica između svjetova izbriše,
sve će biti doslovno i obično.
Neće biti mašte, opčinjenosti i čuda.
A gdje ga kaniš zatvoriti?
Nema sigurnijeg mjesta od moje mašte.
Što?
Oprezno, Frankelda!
Nemoj podcijeniti Prokusta kao ja.
Ondje žive svi moji strahovi.
Ima mjesta za još jedan.
Ne! Preopasno je!
Neće uspjeti!
Prokust će te natjerati da mi pošalješ noćnu moru
kako bi mi nastavio krasti priče.
Kad se to dogodi,
samo mi pošalji onu koju ću sama napisati.
Vjeruj mi.
Dobro.
„Bio jednom jedan dječak po imenu Pepito.” Da, to je to.
„Sirena ga je hipnotizirala,
pa je u školu došao bez hlača.”
Može li tako? Da, naravno.
Rekao sam vam da se ne piše na taj način.
Izdajnicima nije mjesto u Topusu Terrentusu!
Kralj i kraljica su ozlijeđeni. Moram…
Ceimute!
-Prinče. -Ne!
Spasite roditelje. Spasite Topus Terrentus.
Žao mi je.
Mitélitase!
Mitélitase, što radiš?
Ako se itko pomakne za milimetar,
kralj i kraljica su gotovi!
Ne šalim se.
Prestani! Učinit ću što god želiš.
Hoće li vaša djevojka surađivati?
Kakav je osjećaj krasti priče od obične djevojke?
Bijedniče!
Pošaljite joj ovu noćnu moru,
u kojoj će živjeti dok ne napiše sve priče koje trebam.
Siguran sam da će joj nedavni događaji potaknuti maštu.
A onda ću razmotriti vaše oslobađanje.
Ovisno o vašem ponašanju, naravno.
„Ovo možda zvuči kao priča o naivnoj djevojci,
koja bi učinila sve da pobjegne iz stvarnosti, ali nije.”
Što je ovo?
„Ovo je priča
o spisateljici koja se suočila sa svojim strahovima
i odlučila napisati vlastitu priču.
Pisac noćnih mora mislio je da je zarobio sirotu djevojku
u njezinoj najgoroj noćnoj mori, no ona je zarobila njega.”
Nisam to napisao!
„Bio je toliko staromodan i beskoristan
da se pretvorio u svoju staru kuću.
I prije nego što je zauvijek zaspao
otkrio je da se ostvarila njegova najgora noćna mora.
Zamijenili su ga.
Njegov život nije imao smisla.
Ušao je u povijest kao najprosječnija groza na svijetu.
Postao je tek sjećanje na neko davno slavno doba.”
Uspjelo je!
Ovo nije priča koju sam napisao!
Upomoć!
Prokust mijenja san.
Ne!
Frankelda!
Makni se od nje!
To je Prokustova zapovijed!
Molim te, treba pomoć.
Frankelda, vrati se!
Rekao sam da se makneš!
Što mi se dogodilo?
Frankeldice.
Frankelda, ovo je tvoja priča, a ne njegova.
Misliš da si ovdje posve sama
Da noći pripadaju tebi
Ali u noćnoj mori
Ne pokušavaj sve otkriti
Moja nas tinta promatra
Moje te oči pišu
U sjenama prebivaš
Na stranicama te nalazim
I nije tako strašno
Kad čitaš
Nastanjuješ mistično
Ova nevidljiva tinta
Koja živi bez života
Pisac koji je…
Groza!
Tvoj mi jezik više ne može nauditi.
Tvoje su riječi tako oštre.
Frankelda!
Spavaj!
Ovu ste rundu pobijedili,
ali neću ovdje sâm zaglaviti.
Moramo naći izlaz!
Oprosti, Frankelda, opet nisam uspio.
Hernevale, što ti je?
Ovo je samo san. Ovdje se ne možeš ozlijediti.
Ovdje ne mogu.
Ozlijeđen sam u palači prije nego što sam došao po tebe.
Što? Ne!
Ne!
Ja sam kriva.
Nisi. Spasila si mi roditelje.
Jedino si mi ti važan.
Moraš pronaći izlaz odavde.
Bit ćeš dobro.
NEVIDLJIVA TINTA
Naša je priča prva koju sam napisala.
Zahvaljujući tebi upoznala sam ovo mjesto koje oduvijek želim posjetiti.
Zahvaljujući tebi upoznala sam sebe.
Naša priča ne može umrijeti jer su priče besmrtne.
Ti živiš ovdje.
To nije san. Probudi se.
Ne!
Mislio sam da je to noćna mora.
Molim te.
Probudi se, molim te. Probudi se, Hernevale, molim te.
Niste nestali. Vratite se.
Život vas još nije napustio.
Gospo Kojot!
Znao sam da nas nećete izdati.
Ne!
Sine!
Molim vas, gospo Kojot.
Možete li im ikako pomoći?
Princ sad leti sâm.
Ništa se ne može učiniti.
Vaša Veličanstva,
ne mogu živjeti s ovom sramotom.
Tražim da kaznu
platim vlastitim životom.
Ne, Mitélitase.
Iako nosiš golem teret, za to nisi ti kriv.
Ti si nam poput sina.
Ne znamo kamo je Ceimut poslao izdajnike,
ali moramo se pobrinuti za to da više nikad ne čine zlo.
Pronađi ih i dovedi.
Budi na oprezu, Mitélitase.
Uskoro će početi veliki rat između Sedam klanova.
Kunem se imenom princa Hernevala
da neću stati dok ne padne i posljednji izdajnik!
Tekotijci!
Za Princa groza!
Hvala ti, Frankelda.
Znam da nisi ovo željela.
Ali svi će ljudi doznati tvoje priče.
Molim te, vrati se.
Ja sam
živ!
Gdje si?
Frankelda, gdje si?
Zdravo.
Tko si ti?
A što misliš?
Ne mogu vjerovati! Jesi li ti…
Ja sam…
Ti si… stvarnost!
-I fikcija. -Mi postojimo!
Postojat ćemo sve dok budeš pričala našu priču.
Hernevale, volim te! Volim te!
I ja tebe, Frankelda.
Ne smeta mi ovaj oblik
sve dok s tobom mogu provesti vječnost.
Čekaj. Što?
Dovijeka ovako?
To ovisi o tebi.
O meni?
Nakon svega što smo prošli ovisi o meni?
Ti si spisateljica.
Spisateljica tužne priče.
Zar doista tako misliš?
Pa, da!
Ali postoje razne nijanse tuge.
Stotinu pisaca može pisati o istom događaju
i stvoriti stotinu različitih priča.
Završava li tvoja priča ovako?
Neću dopustiti da ovako završi!
Nije me briga u koliko sam teškoj situaciji
i koliko je dugo moja duša trpjela zatočeništvo
jer ja sam gospodarica svoje sudbine!
Ja pišem svoj život!
Napiši me!
Živimo još jednom!
Da!
„Ovo je priča o dvama svjetovima, toliko različitima
da bi čak mogli i nalikovati.
O dvama svjetovima, koji ni ne postoje za one otupjele svijesti.
O dvama svjetovima, koji su vidljivi samo onima koji urone u kreativnost,
vođeni intuicijom.”
JA SAM FRANKELDA
Oba su svijeta stvarna
i povezana su mojim perom.
Moja duša je tinta.
I sve dok pišem,
nikad neću prestati živjeti.
Povezuješ riječi
Priče u paučini
To su životi koje predeš
Poljupci i jecaji
Ožive u tvojim pričama
Tvojoj tinti vjerujemo
Što tražiš?
Jeftinu slavu?
Želiš li se svidjeti?
I biti posebna?
Tvoja duša je tinta
Pripazi Piši samo za sebe
Tvoja duša je tinta
Pripazi da ne budeš zatočena
Na papiru nikad ne umireš
Pretvaraš se u nadu
Zaštitnicu izgubljenih duša
Što tražiš?
Jeftinu slavu?
Želiš li se svidjeti?
I biti posebna?
Tvoja je duša tinta
Pripazi Piši samo za sebe
Tvoja je duša tinta
Pripazi da ne budeš zatočena
Prijevod titlova: Daria Šantel