Downloaded from YTS.BZ
Official YIFY movies site: YTS.BZ
Drømme og mareridt går hånd i hånd.
Det, du forestiller dig, forestiller sig dig.
PRINSEN
Mor, jeg vil gerne til deres verden!
Du er der allerede!
Når du skriver eller tegner, er din sjæl blæk.
Det er sådan, de eksisterer.
De bliver lige så virkelige som dig.
Tror du, de ser mig?
Mor!
Hjælp!
Mor!
Hjælp! Bedstemor, hjælp mig!
Mor! Hjælp!
Francisca, lad det ligge. Hjælp mig.
MARÍA CONCHITA PAREDES DIOSDADO ELSKET MOR OG HUSTRU
Det gør mig ondt, Francisca.
-Francisca! Kom tilbage! -Åh nej!
Hjælp mig med at finde mit barnebarn!
Francisca!
Din lille møgunge, hvor er du?
-Francisca, hvor er du? -"Prinsen…
…ville gøre alt for at redde sine forældre
og alle dem, han elskede."
Pigen er herovre, frue.
Francisca!
Hvor vover du at gøre det mod os?
Francisca? Solen står snart op.
Østfløjen er tjekket.
Modtaget.
TOPUS TERRENTUS RÆDSLERNES RIGE
Fabulant, du forskrækkede mig!
Kom med mig.
Alt er tjekket, hr.
"Prinsen nærede et uforklarligt ønske om at forstå mere.
Han besluttede at lytte til sin intuition
og en mystisk stemme, der kaldte på ham."
"Han var urolig, men ikke bange.
Han følte en ejendommelig følelse.
Han fornemmede, at han gik sin skæbne i møde.
Han klatrede og klatrede
og søgte en vej ud af sin monstrøse verden,
mens stemmen, der kaldte på ham, blev mere og mere virkelig."
"Han blev overrasket, da han pludselig befandt sig et mærkeligt sted,
hvor han aldrig havde været før.
Forvirringen overvældede ham. Hans mave gjorde ondt.
Han var et sted fuldt af fremmede.
En helt ny verden."
En helt ny verden!
Hun er lidt bims, synes du ikke?
Hvad? Kun lidt? Hun er skræmmende.
Hun er bare ude efter opmærksomhed.
Jeg ved det, stakkels pige.
Nej!
Jeg kunne godt lide den. Min far er en betydningsfuld bogudgiver.
Måske kan han lide den. Jeg hedder…
Meget morsomt.
Hvorfor er I alle så lede mod mig?
Francisca! Din lille møgunge.
Bedstemor, der er et monster!
Min pige, hvad laver du der?
Fader Cosme sagde, at du ikke kom tilbage efter frikvarteret,
og at du skræmmer alle.
Der er noget i agaven!
Undskyld!
Der er intet der.
Vil du ikke gerne være som dine jævnaldrende?
Så ville du i det mindste have en veninde.
Du er en heks!
Hvad kaldte du mig?
Lille møgunge.
Der skete det mest afsindige.
Jeg sov tungt, og…
-Er du okay, skat? -Ja, mor, alt er godt.
Veritena.
-Min elskede. -Hold op, mor.
Hvis du krammer ham sådan, tror han, at det, han gjorde, var rigtigt.
Jeg krammer ham, før jeg giver ham livslang stuearrest.
Hvad?
-Ficturo! -Far!
Er du okay?
Den konge og hans uduelige familie bliver vores endeligt.
Du må overveje konsekvenserne af dine handlinger.
Vi kan ikke altid beskytte dig.
Jeg har det fint, og jeg har opdaget noget fantastisk.
Harpeedderkoppen kan føre os et andet sted hen.
Vent, til I hører…
Nej, min kære Herneval!
Du må forstå, at det, du gjorde, var meget farligt.
Du skal være mere forsigtig.
Der er en balance mellem de to riger, og det er vores pligt at beskytte den.
Ingen har krydset over i evigheder, og det er bedst sådan.
Lov ikke at fortælle nogen, hvad du opdagede.
Ja, undskyld.
Desuden har du beskadiget vores arts vigtigste instrument,
harpeedderkoppen.
Du skal passe på den, for en dag skal du spille på den.
Og dermed vil du forme menneskets underbevidsthed.
Det er vores evne,
udelukkende forbeholdt medlemmer af kongefamilien.
Ficturo, det er på tide at fortælle ham det.
Hvad? Er du blevet skør, Veritena?
-Han er for ung til at forstå. -Hvad?
Jeg er ikke et barn mere!
Fortæl mig, hvad der er på den anden side. Der var en pige omgivet af lys.
Jeg forstår det ikke. En stemme talte til mig.
Eller talte hun om mig? Hvordan kender hun mig?
Hun sagde, jeg var prinsen. Hvordan vidste hun det?
Jeg forstår det ikke.
Hvorfor ved hun så meget om mig?
Stemmen lyder bekendt, men jeg ved ikke, hvem hun er.
Ved I, hvad det betyder?
Rolig nu
Vores historie er menneskehedens historie
De fortæller historier, og så er de
Fiktion, der bliver til virkelighed
De frygter, når de drømmer
Du er sandhed
Du er fiktion
En konstellation
Et medfødt paradoks
På skrift
Væves flere fiktioner
-Ind i tråde af sandhed -Fiktion
Og drømme fra i fjor
Som afslører sandheden uforfalsket
Du er sandhed
Du er fiktion
En konstellation
Et medfødt paradoks
Dette rige er hjemsted for menneskers frygt.
Vi er de idéer, der skræmmer dem.
Er vi idéer?
Så vi eksisterer ikke?
Føler du, at du ikke eksisterer?
-Du er en drøm -Du er sandhed
-Du er ord -Du er fiktion
-Du er sandhed -Du er en drøm
-Du er fiktion -Du er ord
Universel sandhed findes ikke
Du er virkelig
Ficturo!
-Jeg er her. -Hvad var det?
-Rolig. -Til tronsalen!
Jeres Majestæter, kan jeg hjælpe?
Tak, kaptajn Mytelitas. Vi kan desværre ikke hjælpe kongen længere.
Undskyld ulejligheden, men Den Kongelige Mareridtmager
forlanger en høring med jer straks.
Far!
Skal jeg gøre det?
Der er ikke tid til formaliteter.
De er skandaløse!
Så er det nok!
Stop.
Deres Højhed!
Der var en frygtelig, ødelæggende og skandaløs svingning mellem rigerne!
Kaptajn.
Du altforskyggende!
Du ser skrækkelig ud.
Måske er det tid til at gennemgå mit forslag…
Procustes, det er ikke et godt tidspunkt.
-Før Herneval til hans værelse. -Hvad?
Prins, vil De følge med mig?
Her, far.
-Hey… -Gør, som jeg siger, søn.
Vent, Procustes.
-Ja, Deres Højhed? -Hvad er der med mine forældre?
Jo, ser De,
kongen og dronningen bærer en tung byrde på deres skuldre.
Vores art mister styrke, energi og indflydelse
på grund af det menneskelige udskud.
Deres forældre er de første, der mærker det.
Det vil jeg ikke tillade! Jeg hjælper dem!
Jeg ville ønske, De kunne, men det er ude af Deres hænder.
Når de er væk, vil De og jeg arbejde sammen.
Jeg deler mine mesterværker med Dem,
så De kan sende dem til mennesker som mareridt.
Desværre lever vi i disse primitive væsners vold.
Nej! Jeg vil ikke være afhængig af mennesker!
Kunne vi blot krydse over til Eksistensens Rige,
var det en ganske anden sag.
Er der nogen, der kan krydse over?
I begyndelsen, for længe siden,
tog frygten for selve frygten form,
og en enorm, fjerklædt edderkop blev født.
Enkara den Storslåede.
Enkara opdagede, at hendes liv var knyttet til den frygt, mennesker nærede for hende.
Hun brugte harpeedderkoppen til at krydse over og kue menneskene.
Den geskæftige Ceimut forsvarede menneskene
og udfordrede Enkara til kamp.
Men Enkara fangede Ceimut og fortærede ham.
Med hugtænder og pigge rev Ceimut Enkaras strube ud og flygtede.
Enkara døde.
Og ud af hendes rester fødtes to nye arter.
Fra hendes fjer…
Tecothianere som mig!
Nemlig!
Og ud af Enkaras spind fødtes araditianerne, som mig.
Men nu har vi ikke nok magt nok til at materialisere os i Eksistensens rige.
Men jeg har lige…
De har lige…?
Jeg kom lige i tanke om, at jeg er søvnig.
Selvfølgelig, Deres Højhed!
Hvor fjollet af mig at ulejlige Dem med voksenproblemer.
Jeg undskylder oprigtigt og af hele mit hjerte.
Må De have de lifligste mareridt.
Tak.
At stoppe sokker er det værste i verden! Føj!
Hold op med at klynke, Francisca Imelda.
Som kvinder er det vores pligt.
Jeg vil bare være forfatter!
Jeg vil skrive om væsnet fra i nat!
Du og dine rædselshistorier.
Ja, nemlig! Jeg så en rædsel!
Hold så op med det pjat!
Du har en vild fantasi, men det vokser du fra.
De nævnte endda at krydse over til Eksistensens Rige.
De to riger skal forblive adskilt.
Hvorfor forstår de ikke, at uden den balance
ville vi slet ikke eksistere?
Jeg forstår det, men de har lyttet til Procustes.
Han har været ved din side i en hel æra,
men har du overvejet at skille dig af med ham?
Nej.
Krig mod ham ville forværre situationen.
Hans evne som mareridtmager til at rejse med sin bevidsthed er blevet farlig.
Jeg foretrækker at holde øje med ham.
Åh, min kære Ceimut,
jeg ved, du risikerer meget ved at bringe mig denne besked.
Du er en sand ven. Jeg vil overveje mit næste skridt.
Vent ikke for længe, Ficturo. Høvdingene er utålmodige.
De vil ikke stå og se på, mens deres klaner forsvinder.
Jeg sætter pris på dit råd, gamle ven.
Topus Terrentus er i fare.
TI ÅR SENERE
Tak, fordi du kom, Mytelitas.
-Jeg havde brug for at tænke. -Til tjeneste.
Jeg er bekymret for vores rige. Jeg kan ikke gøre mere.
Det kommer ikke mig ved, prins,
men har De læst Den Kongelige Mareridtmagers seneste historier?
Prins Herneval! Hvorfor har kongefamilien forladt os?
Hvorfor stopper I ikke vores undergang?
Længe leve Procustes!
Den eneste ædelrædsel, der virkelig bekymrer sig om os!
Nej! Jeg bønfalder dig!
Vi vil alle langsomt svinde hen.
Hvad gør jeg?
Nej!
Noget må ændres.
Nej! Mine historier!
Jeg sagde jo, at små piger ikke kan være forfattere.
I dag er dagen, mine rædsler.
Verden skal endelig møde jer.
RÆDSELSHISTORIER
Jeg må insistere, Deres Majestæt.
Ficturo, lad være!
Hvis De tillader det,
kan jeg arrangere, at de klogeste rædsler finder en vej over.
Det er Deres ansvar som konge at redde os fra…
Nok, Procustes. Lad os være alene.
Vagter, vis Procustes ud.
Javel, hr.
Han er væk, far.
Tak, min søn.
Mor.
Hej, min smukke søn.
Du ser tynd ud. Får du nok at spise?
Mor, jeg har det fint. Hvad med jer?
-Er du syg? -Nej.
Kom med dem.
Jeg har bare brug for lidt mareridt. Det er ingenting.
KLASSISKE MARERIDT BIND XIII AF PROCUSTES
Sådan.
Procustes har lovet os et "mesterværk" i årevis.
Lad os se…
Nutidens mareridt er ikke, hvad de har været.
Mor!
Nej, bare rolig.
Det vigtigste er, at du har det godt.
Hvordan kan du bede mig om at være rolig?
Din mor og jeg har gjort alt, vi kunne.
Hvis bare vi havde mere tid og kræfter…
Tiden er inde,
til at du skal træffe beslutningerne for Topus Terrentus.
Det er noget høs!
Undervurder ikke Prokrustes.
Hver eneste af dine beslutninger får umådelige konsekvenser.
Procustes!
Deres Højhed!
Jeg var midt i min daglige skrivning.
Det ser ikke sådan ud.
De ville ikke forstå det,
men det er vigtigt for en forfatter at have fritid
tid til at slappe af og lave andre ting.
Det er det, jeg vil tale om. Mine forældre er syge.
Det er, fordi det er svært at holde sig sund nu til dags…
Jeg tror, det skyldes dine historier.
Dine mareridt skræmmer ikke mennesker mere.
Så tager de fejl!
Publikum bærer altid skylden!
Jeg vil have en menneskeforfatterinde.
Det er blasfemi! Vanvid!
Der kan ikke være to kongelige mareridtmagere!
Kan et menneske krydse over?
Jeg tror, jeg har fundet en måde. Det er tid til forandring.
Jeg er ved at lægge sidste hånd på mit mesterværk!
Vær tålmodig, unge prins. De vil se kvaliteten af mine mareridt.
Jeg har været tålmodig nok.
Francisca.
Hej.
Augusto! Jeg er lige på vej hen til din fars redaktion.
Jeg ville ønske dig held og lykke. Ikke at du har brug for det.
Min far kan være en ekspert i at afskrække, men du skal nok klare det.
Så må jeg vel hellere finde ud af det?
Ja, selvfølgelig.
Okay, farvel.
Farvel.
Og uanset hvad der sker, så er dine historier
fascinerende. Det har de altid været.
Frøken Francisca Imelda,
en dame som Dem bør ikke skrive disse forfærdelige historier.
-De skal ikke sværte Deres gode navn til. -Men har De læst dem?
Jeg vil ikke spilde min tid på at læse noget bras.
Kunst og litteratur bør efterligne virkeligheden,
ikke skabe en ny.
Vent.
Du havde ret, bedstemor.
Jeg giver op!
AF FRANCISCA IMELDA
AF FRANKELDA
Hvis Francisca Imelda ikke kunne,
så kan Frankelda.
Jeg vil være den bedste fantasy- og gyserforfatter, jeg kan være!
Undskyld, Francisca. Forskrækkede jeg dig?
Vi har mødt hinanden før.
Ja, da vi var børn.
-Det er dig! -Ja, jeg har læst alle dine historier.
Mesterværker.
Jeg er Herneval, Rædslernes Prins, som du har navngivet vores art.
-Men… -Vi lever i skjul,
men du har suverænt formået at indfange vores essens.
Derfor kom jeg. Jeg har brug for din hjælp.
Min hjælp?
Men du eksisterer ikke.
Eksisterer jeg ikke?
Hvad er virkeligt?
Vi lever i en anden dimension, som du kigger ind i, når du skriver.
Nu til dags har I en logisk forklaring på alle de mareridt, vi sender jer.
Skaber I vores mareridt?
Ja, Den Kongelige Mareridtmager gør.
Vi stoler alle på hans "talent", men han er forældet.
Han skriver klichéer.
Hvis vi havde bedre historier…
Hvad rager det mig?
Vær ikke bange. Jeg beundrer dig. Jeg vil ikke såre dig.
Vi skal bare forstå mennesker bedre.
Hvad er I bange for nu om dage?
Vores indre jeg.
Interessant. Hjælp os.
Nej.
Okay! Hvordan kommer vi derhen?
Kun din bevidsthed kan komme derhen.
Men hvordan skal jeg…
Lad mig hjælpe dig.
Vent…
Du skal slappe af.
Læs det sidste digt, du skrev, for mig.
Du tror, vi er alene her
At natten er vores
Men i vores mareridt
Er ikke alt afsløret
Mit blæk stirrer på os
Mine øjne skriver
De dvæler i skygger
De gemmer sig i siderne
Og det er ikke så frygteligt
Når man læser, bebor man det okkulte
Dette usynlige blæk
Der lever uden at leve
En forfatter, der er…
En rædsel.
Kom med mig, Francisca.
Ikke Francisca.
Jeg er Frankelda!
Et menneske?
Jeg er aldrig blevet så fornærmet før,
hverken jeg eller de syv klaner.
Måske er Deres idé ikke så dårlig, min kære lille prins.
Det varer ikke længe, min gudinde.
De syv klaner ankommer nu.
Magiens Klan ankommer.
Aluxastli!
Her kommer Dubium og Timet fra Psykens Klan.
Ceimut fra Urklanen.
Frøken Sirene fra Dybets Klan, tak, fordi De kom.
Blodsuger fra Mørkets Klan, og Deres… ged.
O, Madam Coyote fra Dødens Klan beærer os med sin tilstedeværelse. Skønt!
At ændre livets strøm er katastrofalt!
Jeg er blevet indkaldt til et hastemøde
for at diskutere Rædslernes Riges skæbne!
Det stod der i en meget vigtig besked.
Don Coco er her.
Jeg kan ikke forestille mig, hvad der kan være så vigtigt,
at jeg skal aflyse alle mine planer.
Forklar det straks, Kongelige Mareridtmager!
Selvfølgelig, Don Coco fra Røveriets Klan.
Det er mig en kolossal ære
at stå foran så fornemme og dystre høvdinge for de syv klaner.
Vi må afgøre vort elskede Topus Terrentus' skæbne.
Det er vanvid.
Først kongen og dronningen, men dernæst bliver det os!
Lidt efter lidt møder vi vores endeligt.
Vi bør stole på Deres Majestæter.
Dette rige ville ikke eksistere uden dem.
Vær lidt ærbar, og tal med dem ansigt til ansigt.
Jeg tror, jeg har en løsning.
Jeg har hidkaldt jer, grusomme kolleger,
fordi jeg har gjort en uhørt opdagelse.
Jeg var vidne til noget ekstraordinært.
Med alle mine øjne så jeg prins Herneval gå gennem portalen til Eksistensens Rige.
-Nej! Hvordan? -Det kan ikke passe!
-Hvad? -Seriøst?
Nogen ville skulle tænke på ham hele tiden.
Og det bekræfter min hypotese, som kongen og dronningen vredt har affejet
og endda latterliggjort utallige gange.
Men jeg vil ikke tie mere!
Ikke mens jeg kan redde jer og jeres klaner.
Hvis vi kan finde en måde at invadere Eksistensens Rige…
Der er ingen anden vej!
Derfor beder jeg om jeres støtte
til at overtage dette rige
og endelig starte en ny æra!
Ja!
Du vil forblænde os med din såkaldte visdom…
…for så at blinde os for det åbenlyse?
Ja!
Hvad nu, hvis problemet for dette rige
er Den Kongelige Mareridtmagers historier?
Hvordan kan vi overveje at krydse over,
hvis vi er mindre og mindre relevante for mennesker?
Nogen måtte jo sige det.
Hvad har du skrevet for nylig, Procustes?
Vis os dine mareridt!
Hvordan vover I at betvivle mig?
Ingen kan skrive som jeg!
Mit dramatiske talent er enestående!
Min prosa er storslået, og det samme er mine rim!
Alle mine historier er…
Klichéer!
Hvorfor beviser du ikke dit værd? Vis os dine seneste skriverier.
Det gør jeg!
Jeg vil vise jer mit seneste mesterværk,
og I skal se, at jeg ikke bærer skylden
for denne pinlige situation.
Fiktion ødelægger eksistensen.
I to vil kunne lide hinanden.
Kom!
Hvor er vi?
I mit hjem.
Er det virkeligt? Hvor mange slags rædsler er der?
Er et monster det samme som en rædsel? Hvor længe lever en rædsel?
Tiden går anderledes her.
Hvordan? Hvor lang er en time her?
Du kan ikke forstå rædslernes rige
ved at bruge logikken fra Eksistensens Rige.
Dette sted…
Hvad er her?
Der er mystik, drama og rædsel
Det er en forfatters værk
Der kultiverede sit sind
Velkommen til dit indre jeg!
Jeg havde været her før
Snilde og intuition
I skabelsens tjeneste
Vis denne virkelighed
Dit inspirationens hus
Jeg havde været her før
En drøm, måske skrevet med blæk
Jeg havde været her før
Minder, der er lidt fjerne
En helt ny verden
At skabe og opdage
Jeg har allerede krydset tærsklen
Til dette usædvanlige rige
Det er mere virkeligt end virkeligheden
Jeg havde været her før
Du tænker på det, og du ser det
Eller måske er det omvendt
Ved at skrive det, du forestiller dig
Besøger du os igen
-Det er mit rige -Jeg havde været her før
-En drøm, måske skrevet med blæk -Nu er det dit hjem
-Jeg havde været her før -Det er mit rige
-Her kan du drømme -Minder, der er lidt fjerne
En helt ny verden
At skabe og opdage
-Velkommen til dit indre jeg -Jeg har krydset tærsklen
-Dit inspirationens hus -Til dette usædvanlige rige
-Du besøger os igen -Det er mere virkeligt end virkeligheden
-Jeg havde været her før -Nu er det dit hjem
Velkommen til Topus Terrentus, Rædslernes Rige.
Tak!
Kom nu.
Kom nu!
Kom nu.
Wow!
Frankelda, mød mine forældre.
Det er en ære at møde jer.
Velkommen, mit barn.
Tak.
Bravo! Den uhyre talentfulde menneskeforfatterinde er endelig ankommet!
"Uhyre talentfuld"?
Ja!
Prinsen har talt om dig uafbrudt.
Frankelda, mød Procustes.
Den eneste Kongelige Mareridtmager til tjeneste.
En fornøjelse.
Jeg er dødspændt på at læse dine historier.
Selvfølgelig! Her er de. Jeg håber, De kan lide dem.
Ja, jeg kan tage den med og…
Procustes! Læs den her, så Frankelda kan se din reaktion. Ja.
Deres Højhed.
El Coco sagde med overbevisning…
…passion for musik?
Et spøgelse af hans virtuositet…
Slut.
Sig mig noget.
Ja?
Hvad motiverer dig til at skrive?
At slippe væk fra min virkelighed.
Jeg skriver bedre, når jeg kan afreagere.
Jeg forstår.
Hvad synes De?
Ikke dårligt. De er fine.
De er ikke noget særligt.
Nogle af historierne er intetsigende, kedelige, ordinære.
Nej! Tag det ikke ilde op.
Det er ikke værst for en
amatør.
Men lad ikke storhedsvanviddet få overtaget.
Du er kun lige begyndt.
Hvis jeg må, kan jeg give dig nogle råd,
jeg har lært gennem min lange karriere.
Ja, mange tak.
Jeg synes, du mangler struktur.
Karakterernes motivation er uklar.
Jeg giver dig et eksemplar af min Håndbog i uhyggelig skrivning,
en bog, jeg selv har skrevet.
Den har trin-for-trin-instruktioner til, hvordan man skriver ordentligt.
Okay.
Tak.
Skal vi ikke holde en pause?
Vi snakkes ved, Procustes.
Ja, Deres Højhed. Jeg glæder mig.
Vent!
Min bog, om jeg må bede.
Kom ind.
Jeg tilbragte mange timer her som barn.
Disse bøger indeholder rædslernes litteratur og historie.
Fascinerende.
Jeg elsker det!
Du må gerne blive her.
Jeg må snart tilbage. Tak.
Procustes er jaloux.
Hvordan ved jeg, du er ærlig?
Jeg læser ikke dine historier som Herneval.
Jeg er en af dine hundreder af karakterer.
Og når jeg ikke læser dem, kan jeg kun tænke på…
På dine historier.
Jeg vil gerne stole på dig, men…
-Kan jeg? -Ja.
Og tvivl aldrig på dit talent.
DER VAR ENGANG…
"Nej. Jeg lader dig ikke forlade stedet."
Det er utroligt.
Hør, der er noget, jeg må fortælle dig.
Denne verden er så fængslende!
-Frankelda. Hjælp mig. -Jeg har så mange idéer.
Jeg ved ikke, om jeg kan være til hjælp.
Mere, end du aner.
Hvordan skal jeg sige det?
Det er måske forhastet, men
der er ikke tid.
Vi er alle væk, hvis vi ikke gør noget.
Hvad jeg mener… Det er bare…
Jeg ville spørge, om du vil være
Den Kongelige Mareridtmager.
Og blive her?
Jeg ved, det er meget, men jeg tror, det kan være godt for os alle, men
også for dig.
Jeg er ikke god nok.
Det er du, og det kan jeg bevise.
Lån mig din bog, så mine forældre kan skabe nye mareridt.
Dine historier vil give Topus Terrentus nyt liv.
Skulle dine forældre læse mine historier?
Vi har brug for dem. Stol på mig.
-Jeg stoler på dig. -Sikke en dag at skrive historie!
I dag vil blive husket som dagen, hvor forfattere
lagde deres egoer til side for at redde Topus Terrentus.
Hvad sker der?
Hvad?
Har Hans Højhed ikke fortalt, hvad han lovede?
Nej.
Han ville bede om din bog, så jeg kunne forbedre dine historier.
-Herneval er et geni! -Det er ikke…
Hele dit folk skal kende vores historier.
-Du bliver assistent… -Sig ikke…
…for historiens største forfatter! Mig!
-Hvor kunne du? -Frankelda, det var ikke…
Men Deres Højhed, vi diskuterede det i går.
Jeg tager mig af dig senere!
Det er en frygtelig misforståelse!
Slip mig!
Frankelda! Det er ikke, som du tror!
Procustes er…
Procustes er den eneste, der har været ærlig!
Han har altid sagt, hvor middelmådig jeg er!
Gå nu! Lad mig være!
-Lad os snakke i morgen. -Nej!
Nej! I morgen er jeg væk.
Jeg vil ikke have noget med rædsler eller dig at gøre.
Deres Højhed.
Hvordan vidste du, jeg var her? Gå!
Sammen er jeg sikker på, vi finder en løsning på problemet.
Bare hun kunne blive én dag mere.
-Det er for sent. -Nej.
Hvis vi sender din ven et lillebitte mareridt…
Hvad?
…for at minde hende om, hvor forfærdeligt Eksistensens rige er,
vil hun måske overveje at blive lidt længere.
Det ville såre hende.
Nej, nej.
Ikke så meget.
Bare nok til at holde hende her
og forhindre dine forældre og kongeriget i at dø.
Okay, men jeg overvåger selv mareridtet.
Selvfølgelig.
Jeg skal bare skrive om noget specifikt i hendes liv.
Nogle forslag?
Skriv om hendes bedstemor.
Tilgiv mig, Frankelda.
Hør her, barn!
Du bliver låst inde i huset,
indtil du har stoppet hver eneste sok!
Ingen bøger!
Måske holder du så op med at kalde mig en heks.
Lad os finde ud af, hvordan forfatteren afreagerer.
"Francisca stod altid op før daggry
for at lave morgenmad til sine ti ældre søskende,
alle sammen mænd, som arbejdede i sølvminerne
sammen med deres far, som var ejeren."
"Da natten ikke var nok, udnyttede hun enhver lejlighed til…"
Hvad?
En hønseheks? Ved navn Totolina? Det er…
Det er godt!
Den er pragtfuldt!
Den historie kan blive en milepæl
i Topus Terrentus' historie, og
den er min!
Hej, min kære!
Frankelda, kom og vær med!
Godmorgen, Deres Højheder.
Ved I, hvordan jeg kan komme hjem?
Du skal først læse Procustes' nye historier.
Karakterer med ønsker, frygt og usikkerheder.
Ironi, lidelse, læring og vækst.
Så gode, at jeg har svært ved at tro, at de er skrevet af Procustes.
Nej.
Hvad?
Det er mareridtene fra i nat. Jeg ville skrive dem ned i dag.
Fik I mig til at drømme om…?
Nej, Frankelda, vi aner ikke, hvad du taler om.
Dig!
Dig. Dig!
Forræder!
Du havde ret. Vi havde brug for nye historier.
Men jeg tror ikke, de er skrevet af den, der hævder at have skrevet dem. Korrekt?
Jeg forstår det ikke.
Vent. Hvad?
Nej!
Han stjal dem, mens Frankelda drømte!
Gå til hende.
Vi må rette op på det her!
Frankelda!
Tilgiv mig! Jeg undervurderede Procustes.
Undskyld. Jeg er en tåbe.
Det er her, vi giver op, ikke?
Nej!
Du stjal det hele!
Du stjal… du stjal mine drømme!
Er det ikke prinsen, der desperat ville have dine historier,
koste, hvad det vil?
Jo!
I er begge tyve!
Jeg forstår, hvordan du har det.
Det er en tragisk kærlighedshistorie.
Din elskede forrådte dig, fordi han aldrig holdt af dig.
Han udnyttede dig bare.
Lås hende inde.
Som De befaler, herre.
Og du skal fortsætte med at skrive historier for mig.
Nej!
Jeg finder en måde, du kan gøre det på.
Og jer,
hidkald Rædslens Domstol.
-Naturligvis, min herre! -Som De ønsker.
Med det samme.
Et nyt Topus Terrentus fødes!
Lad os komme ud af mørket!
Hun er væk.
Jeg vil ikke høre mere om rædslerne eller dig.
I morgen er jeg væk!
Jeg håber, du kan lide dit nye hjem.
Det er nemmere ikke at forsøge at flygte.
Det er umuligt!
Du slider bare dig selv op.
Slip mig!
Hvorfor beklager du dig, Francisca?
Jeg mener, Frankelda.
Var det ikke det, du ville?
Hvorfor skrev du ellers om os,
kære?
Og sådan opdagede Procustes prins Hernevals forræderi.
Han ville have, at hans menneske fik æren
for alle vores hæderkronede kongelige mareridtmagers historier.
Forræderi!
Og Herneval flygtede til Eksistensens Rige.
Han vil indtage mennesker med sin karisma og bruge dem til at opløse de syv klaner.
Kun da kan han herske over begge riger!
Forræderi!
Topus Terrentus kan forsvinde
grundet den misundelse, Rædslernes Prins føler for Den Kongelige Mareridtmager.
Forræderi!
Nej!
Jeg afskyr de nye generationer,
der elsker og går rundt og påstår, at de er mennesker!
Lad os stoppe denne galskab!
Lad os tage, hvad der tilkommer os!
Død over kongen og dronningen, prinsen
og menneskene!
Ja!
Jeg tror, det er en krise.
Jeg er bange for, det er for sent.
-Hvad gør vi? Jeg vil vide det nu -Topus Terrentus forsvinder
Det er tid til at handle Og vælge vores skæbne
Uden kongefamiliens vejledning
Jeg besluttede at konspirere Fordi riget er i fare
Som det er vores fædrene ret
At redde Topus Terrentus
Indgå en pagt for vores art
Han har allerede forrådt os
Og han vil ødelægge os alle
-Hvem? -Hvem?
Rædslernes Prins!
Han elsker mennesker og vil erstatte os
Alt, hvad vi har opnået Er snart væk på grund af ham
Han har allerede forrådt os
Og vores rige vil han rive ned
Han har allerede forrådt os
Og han vil ødelægge os alle
Hvem?
Rædslernes Prins!
Mænd og kvinder, eksistensens væsener
Som ikke forstår deres plads
De tror, de er så vigtige I deres almindelige verden
Han har allerede forrådt os
I sine drømme vil han fængsle os
Han har allerede forrådt os
Og han vil forsøge at lukke os ned
Hvem?
Rædslernes Prins!
Vi blev forvist på grund af kongen
Klanerne forenedes uden trone eller lov
Han har allerede forrådt os
Vores traditioner vil han rive ned
Han har allerede forrådt os
Og han vil bringe os til tavshed
Hvem?
Rædslernes Prins!
Nu må der handles Lad os fange kongen og dronningen
Og lade en anden
Herske over os nu
Hvad siger I? Er I med mig?
Ja!
Stop dette oprør
Lad os være fornuftige, jeg beder jer
Det, I taler om, er forræderi
-Opfør jer ærefuldt denne gang -Endelig!
Han leder efter en mulighed
For at redde vores virkelighed
Han leder efter en mulighed
For at hjælpe os med at trives
-Hvem? -Hvem?
Rædslernes Prins!
Lad ham være, forrædere!
Han har allerede forrådt os
Og han vil ødelægge os alle
Hvem?
Rædslernes Prins!
-Lad os vælte kongen og dronningen! -Ja!
Jeg havde været her før
Indespærret i en celle
Jeg havde været her før
Blændet af håb
Han har allerede forrådt mig
Illoyal! Jeg fattede aldrig mistanke
Han har allerede forrådt mig!
Han sagde, jeg kunne stole på ham!
Hvem?
Rædslernes Prins!
Rolig, vores rige vil atter rejse sig
Det er bare en kursændring
Fortællinger, der bliver sande
Hun skriver dem ned
Han har en anden mulighed
For at redde vores virkelighed
Han har en anden mulighed
For at hjælpe os med at trives
Hvem?
Rædslernes Prins!
Mit rige er i krise
Mine forældre er syge
Og Frankelda hader mig
Det er jeg skyldig i
Jeg er forræderen
En skuffelse!
Jeg er forræderen
Det er min skyld!
Hvem er du?
Rædslernes Prins!
Lad os redde Topus Terrentus
Så vores arter kan indgå en pagt
Han har allerede forrådt os
Og vores rige vil han rive ned
Han har allerede forrådt os
Og han vil ødelægge os alle
Hvem?
Rædslernes Prins!
For sandhed og fiktion!
-Længe leve kongen og dronningen! -Længe leve kongen og dronningen!
Til angreb!
Pas på!
Nej! Yalabus!
Pågrib konspiratorerne!
Kom så!
Nej!
Kig ikke på hendes øje!
Bring ham til mig.
Tecothianere! I svor at beskytte kongen og dronningen!
Du vil adlyde Procustes.
Det vil jeg, fru Sirene.
Sejr!
Følg mig, mine skræmmende høvdinge.
Det er tid til, at tingene ændrer sig for altid.
-Mytelitas, jeg beder dig! -Ti stille.
Stop! Vær nu sød!
Tag mig og lad hende være! Nej!
De tvang mig til det.
Afspil denne historie.
Mit mesterværk!
En historie om vores talentfulde Totolina,
som giver hende en enestående oprindelse i menneskenes rige.
Jeg føler mig i live!
Min kære…
Jeg forstår ikke, hvordan han vælger.
Et velsignet mirakel!
Det er, hvad vi har ventet på så længe!
Vi kan ikke lade heksen krydse over før os!
Et så urent væsen fortjener ikke at krydse over før mig!
Jeg forbander dig, Aluxastli!
Endelig gør du noget rigtigt. Skriv så om mig!
Om dig? Jeg er meget mere skræmmende!
Skriv om mig, Deres Majestæt Procustes!
Skulle vi skrive os på en liste?
Jeg ved det ikke, men vi kunne også æde de andre.
Den første historie skal handle om mig.
Klar, når du er, Ficturo.
Nu!
De slipper væk!
Kom her.
Nej.
Rolig nu, venner!
Jeg skriver mareridt til jer alle, og vi krydser alle over på samme tid!
Menneskerne får endelig, hvad de fortjener!
Jeg skal bare bruge lidt tid.
-Forbandede Procustes. -Det er altid det samme.
Umuligt!
Hvorfor spilder du min tid?
Francisca!
Francisca! Er du her?
Francisca!
Francisca! Jeg beder dig!
-Du lever! -Hun kom ikke tilbage.
Det skal nok gå.
Jeg hviler ikke, før jeg får dig tilbage.
Frankelda!
Få mig ud herfra!
Hjælp mig!
Herneval?
Jeg troede, jeg gjorde det bedste for dig, men jeg tænkte kun på mig selv.
Jeg dummede mig.
Jeg ved, det klinger hult, men jeg er ked af det.
Det vigtigste er, at du er i sikkerhed.
Kom, Frankelda. Lad os få dig hjem.
Men dit rige. Dine forældre!
Du skal ikke lide for det. Jeg må rette op på én fejl ad gangen.
Nej, vi må redde dine forældre.
Men, Frankelda…
Nej, Herneval, jeg vil hjælpe dem.
Jeg vil hjælpe dig.
Og jeg ved, jeg kan gøre det. Jeg har en idé, der vil virke.
Tak, Frankelda, men jeg ved ikke, hvad jeg skal tro.
Alle mine planer er gået galt.
Jeg er bange.
Nej!
Det er jeg ikke!
Desuden skal jeg fange Procustes.
Nogle gange hader jeg min virkelighed, men uden den er der ingen fiktion.
Hvis barrieren mellem rigerne forsvinder, ville alt være bogstaveligt og ordinært.
Der ville ikke være fantasi, fascination eller undren.
Hvor vil du spærre ham inde?
Der findes intet stærkere sted end min fantasi.
Hvad?
Forsigtig, Frankelda!
Undervurder ikke Procustes, som jeg gjorde.
Alt, jeg frygter, bor der. Der er plads til én mere.
Nej! Det er for farligt!
Det vil ikke virke!
Procustes vil tvinge dig til at sende mig et mareridt til
for at stjæle mine historier.
Når det sker, skal du bare sende mig et, jeg selv skriver.
Stol på mig.
Okay.
"Der var en dreng ved navn Pepito." Ja, sådan.
"Som blev hypnotiseret af sirenen
og mødte op i skolen uden bukser på."
Går det an? Ja, selvfølgelig.
Jeg har jo sagt, at det ikke er sådan, man skriver.
Forrædere hører ikke hjemme i Topus Terrentus!
Kongen og dronningen er sårede. Jeg må…
Ceimut!
-Prins. -Nej!
Red Deres forældre. Red Topus Terrentus.
Undskyld.
Mytelitas!
Mytelitas, hvad laver du?
Hvis nogen af jer rører sig, bliver kongen og dronningen fortid!
Jeg mener det!
Stop, Procustes! Jeg gør, hvad end du beder om.
Vil Deres kæreste samarbejde?
Hvordan føles det at måtte stjæle historier fra et menneske?
Du er ynkelig!
Send hende dette mareridt, hvor hun skal bo,
indtil hun har skrevet alle de historier, jeg har brug for.
Den seneste tids begivenheder vil anspore hendes fantasi.
Så vil jeg overveje at løslade jer.
Afhængigt af jeres opførsel, selvfølgelig.
"Dette virker måske som en historie om en naiv pige,
der gør alt for at undslippe sin virkelighed, men det er det ikke."
Hvad er det?
"Dette er historien om en forfatter, der så sin frygt i øjnene
og besluttede sig for at skrive sin egen historie!"
"Mareridtmageren troede, han havde fanget den stakkels pige
i hendes værste mareridt, men det var hende, der havde ham."
Det er ikke, hvad jeg skrev!
"Han var så forældet og ubrugelig,
at han forvandledes til sit eget gamle hus.
Og før han stedtes til evig hvile,
opdagede han, at hans værste mareridt var gået i opfyldelse.
Han var blevet erstattet.
Hans eksistens var meningsløs.
Han var gået over i historien som den mest middelmådige rædsel af alle.
Han var blot et minde om endnu en glorværdig tid."
Det virkede!
Det er ikke den historie, jeg skrev!
Hjælp!
Procustes ændrer drømmen.
Nej!
Frankelda!
Hold dig væk fra hende!
Det er Procustes' ordre!
Hun har brug for hjælp. Frankelda, kom tilbage!
Jeg sagde, hold dig væk!
Hvad er der sket med mig?
Frankelda.
Frankelda, det er din historie, ikke hans.
Du tror, du er helt alene her
At nætterne er dine
Men inde i et mareridt
Skal du ikke prøve at gætte det hele
Mit blæk ser på os
Mine øjne skriver dig
Du dvæler i skygger
Jeg finder dig på siderne
Og det er ikke så frygteligt
Når man læser
Bebor man det okkulte
Dette usynlige blæk
Der lever uden at leve
En forfatter, der er…
En rædsel!
Din tunge kan ikke længere gøre mig fortræd.
Dine ord er så hvasse.
Frankelda!
Sov nu!
I vinder denne omgang,
men jeg vil ikke være fanget her alene.
Vi må finde en vej ud!
Undskyld, Frankelda. Jeg fejlede igen.
Herneval, hvad er der galt?
Det er bare en drøm. Du kan ikke komme til skade.
Ikke her.
Jeg blev såret på paladset, før jeg kom efter dig.
Hvad? Nej!
Nej!
Det er min skyld.
Nej, det er ikke. Du reddede mine forældre.
Du er den eneste, jeg holder af.
Du må finde en vej ud herfra.
Du klarer den.
Vores historie er den første, jeg skrev.
Du lærte mig dette sted at kende, som jeg altid har drømt om.
Du lærte mig mig selv at kende.
Vores historie kan ikke dø, for historier er udødelige.
Du lever her.
Det er ikke en drøm. Vågn op.
Nej!
Jeg troede, det var et mareridt.
Vær nu sød.
Vågn op, vær nu sød. Vågn op, Herneval, kom nu.
I er ikke væk. Kom tilbage.
Livet har ikke forladt jer endnu.
Madam Coyote!
Jeg vidste, De ikke ville forråde os.
Nej!
Min søn!
Jeg beder Dem, Madam Coyote.
Kan De hjælpe dem på nogen måde?
Prinsen flyver alene nu.
Der er intet at gøre.
Deres Majestæter,
jeg kan ikke leve med denne vanære.
Jeg beder om, at min straf
bliver at betale med mit eget liv.
Nej, Mytelitas.
Selvom du bærer en tung byrde, var det ikke din skyld.
Du er som en søn for os.
Vi ved ikke, hvor Ceimut sendte forræderne hen,
men vi må sikre os, at de ikke kan gøre mere skade.
Find dem og bring dem til os.
Tag dig i agt, Mytelitas.
En stor krig mellem de syv klaner er under opsejling.
Jeg sværger ved prins Herneval,
at jeg ikke stopper, før den sidste forræder er faldet!
Tecothianere!
For Rædslernes Prins!
Tak, Frankelda.
Jeg ved, det ikke var det, du ønskede.
Men alle mennesker vil kende dine historier.
Kom tilbage.
Jeg er
i live!
Hvor er du?
Frankelda, hvor er du?
Hej.
Hvem er du?
Hvem tror du?
Jeg kan ikke tro det! Er du…?
Jeg er…
Du er sandhed!
-Og fiktion. -Vi eksisterer!
Så længe du fortæller vores historie, eksisterer vi!
Herneval, jeg elsker dig! Jeg elsker dig!
Jeg elsker også dig, Frankelda.
Jeg har ikke noget imod denne form, hvis jeg kan tilbringe en evighed med dig.
Vent, hvordan?
En evighed sådan her?
Det er op til dig.
Op til mig? Efter alt det, vi har været igennem?
Du er forfatteren.
Forfatteren til en trist historie.
-Er det virkelig sådan, du ser det? -Ja!
Men tristhed kan have forskellige nuancer.
Hundrede forfattere kan skrive om samme begivenhed
og skabe hundrede forskellige historier.
Er det sådan, din historie ender?
Jeg vil ikke lade vores historie ende sådan!
Jeg er ligeglad med, hvor bitter min situation er,
eller hvor længe min sjæl har været indespærret,
for jeg er herre over min skæbne!
Jeg er forfatteren til mit eget liv!
Skriv mig!
Lad os leve én gang til!
Ja!
"Dette er historien om to riger, der er så forskellige,
at de kunne ligne hinanden.
To riger, der ikke eksisterer for de følelsesløse.
To riger, der kun er synlige for dem, der dykker ned i deres kreativitet
med intuitionen som rettesnor."
JEG ER FRANKELDA
Begge riger er virkelige og forbundet af min pen.
Min sjæl er blæk.
Og så længe jeg skriver, vil jeg aldrig holde op med at leve.
Du forbinder ord
Historier i spindelvæv
Det er de liv, du tråder
Kys og gråd
Genopstår i dine fortællinger
Vi stoler på dit blæk
Hvad søger du?
Letkøbt berømmelse?
For at behage
Og være speciel?
Din sjæl er blæk
Pas på, skriv kun for dig selv
Din sjæl er blæk
Pas på, ellers ender du i fangenskab
På papir dør du aldrig
Du bliver til håb
Beskytter af fortabte sjæle
Hvad søger du?
Letkøbt berømmelse?
For at behage
Og være speciel?
Din sjæl er blæk
Pas på, skriv kun for dig selv
Din sjæl er blæk
Pas på, ellers ender du i fangenskab
Tekster af: Hani Abildskov Abu-Khalil