Downloaded from YTS.BZ
Official YIFY movies site: YTS.BZ
Drömmar och mardrömmar går hand i hand.
Allt som du kan föreställa dig kan föreställa sig dig.
REAL DEL MONTE, MEXIKO 1866
PRINSEN
Mamma, jag vill åka till deras värld!
Du är redan där!
Närhelst du skriver eller ritar är din själ bläck.
Det är så de existerar. De blir lika verkliga som du.
Tror du att de ser mig?
Mamma!
Hjälp!
Mamma!
Hjälp! Mormor, hjälp mig!
Mamma! Hjälp!
Francisca, lämna kvar det där. Hjälp mig.
MARÍA CONCHITA PAREDES DIOSDADO ÄLSKAD MOR OCH HUSTRU
Jag är hemskt ledsen, Francisca.
-Francisca! Kom tillbaka! -Åh, nej!
Hjälp mig att hitta mitt barnbarn!
Francisca!
Din lilla snorunge, var är du?
-Francisca, var är du? -"Prinsen…
Han skulle göra vad som helst för att rädda sina föräldrar
och alla han älskade."
Flickan är här borta, frun.
Åh, Francisca! Hur vågar du göra så här mot oss?
Francisca? Solen är på väg upp.
-Allt lugnt i östra flygeln. -Uppfattat.
TOPUS TERRENTUS FASORNAS RIKE
Fabeldiktare, du skrämde mig! Följ med mig.
Allt är lugnt.
"Prinsen kände en oförklarlig lust att förstå mer.
Han bestämde sig för att lyssna till sin instinkt.
Han följde sin intuition och en mystisk röst som kallade på honom.
Han var orolig, men inte rädd.
Han kände en märklig känsla.
Han kände att han var på väg att möta sitt öde.
Han klättrade och klättrade. Han letade efter en väg ut ur sin monstruösa värld,
medan rösten som kallade på honom blev alltmer verklig.
Han blev förvånad när han kom till en väldigt märklig plats,
nånstans han aldrig hade varit förut. Förvirringen överväldigade honom.
Han hade ont i magen.
Han var på en plats full av främlingar. En helt ny värld."
En helt ny värld!
Hon är visst lite galen, eller hur, kompis?
Vad? Bara lite? Hon är skrämmande, kompis.
-Hon vill bara ha uppmärksamhet. -Jag vet, stackars liten.
Nej!
Jag tyckte mycket om den. Min pappa är en viktig bokförläggare.
Han kanske gillar berättelserna. Jag heter…
Du är lustig, du. Varför är ni allihop så elaka mot mig?
Francisca! Din lilla snorunge.
-Mormor, det finns ett monster där! -Vad gör du där, lilla flicka?
Fader Cosme sa att du inte kom tillbaka efter rasten och att du skrämmer alla.
Det är nåt i agavebusken!
Förlåt!
Det finns inget där. Varför är du så här?
Vill du inte vara som dina klasskompisar? Då skulle du åtminstone ha en vän.
-Du är en häxa! -Vad kallade du mig?
Din lilla snorunge.
Förlåt, men ni kommer inte att tro på vad som hände. Jag sov så gott och…
-Mår du bra, gullet? -Ja, mamma.
Veritena.
-Min älskling. -Sluta, mamma.
Om du kramar honom så där tror han att det han gjorde var rätt.
Jag kramar honom innan han får utegångsförbud för resten av livet.
Vad?
-Ficturo! -Pappa!
Är du okej?
Den där kungen och hans värdelösa familj kommer att störta oss i fördärvet.
Du måste överväga konsekvenserna av dina handlingar.
Vi kan inte skydda dig för alltid.
Jag mår bra, och jag upptäckte nåt fantastiskt.
Harpspindeln kan föra oss till en annan plats. Vänta tills ni får höra…
Nej, min kära Herneval!
Du måste förstå att det du gjorde var mycket farligt.
Du borde vara mer försiktig.
Det finns en balans mellan de två rikena. Vår plikt är att skydda den.
Ingen har kunnat ta sig över på evigheter, och det är bättre så.
Lova att inte berätta för nån vad du upptäckte.
Ja, förlåt mig.
Du skadade också vårt släktes viktigaste instrument, harpspindeln.
Du måste ta hand om den, för en dag ska du spela på den.
Med den kommer du att forma människornas undermedvetna.
Det är vår förmåga, som endast kungafamiljens medlemmar besitter.
Ficturo, det är dags att berätta för honom.
Vad? Har du blivit galen, Veritena?
-Han är alldeles för ung för att förstå. -Vad?
Jag är inte ett barn längre! Jag vill veta vad som finns på andra sidan.
Där fanns en flicka som var omgiven av ljus.
Jag förstår inte. En röst pratade med mig.
Eller pratade hon om mig? Hur känner hon mig?
Hon sa att jag var prinsen. Hur visste hon det? Jag fattar inte.
Hur kan hon veta så mycket om mig?
Hennes röst låter bekant, men jag vet inte vem hon är.
Vet ni vad det betyder?
Lugna dig
Vår historia är mänsklighetens historia
De berättar historier och sen är de
Fiktion som blir till verklighet
Som de fruktar i drömmens realitet
Du är sanning
Du är fiktion
En konstellation
En paradox som lever inom dig
I skrift
Vävs fler fiktioner
-Med trådar utav sanningen -Fiktion
Och fjolårets drömmar
Som utan att ljuga avslöjar sanningen
Du är sanning
Du är fiktion
En konstellation
En paradox som lever inom dig
Den här världen är hem till människornas rädslor.
Vi är idéerna som skrämmer dem.
Är vi idéer? Existerar vi inte?
Känns det som att du inte existerar?
-Du är en dröm -Du är sanning
-Du är ord -Du är fiktion
-Du är sanning -Du är en dröm
-Du är fiktion -Du är ord
Det finns ingen universell sanning
Du är verklig
Ficturo!
-Jag är här. -Vad var det där?
-Lugn. -Mot tronrummet!
Ers majestäter, behöver ni hjälp?
Tack, kapten Mythelitas. Vi kan tyvärr inte hjälpa kungen längre.
Ursäkta att jag stör er, men den kungliga mardrömsmakaren
kräver en audiens med er omedelbart.
Pappa!
Ska jag släppa in honom?
Det finns inte tid för dessa formaliteter. De är…
-De är skandalösa! -Nu räcker det!
Stopp.
Ers höghet!
Det har inträffat en fruktansvärd, skadlig och skandalös fluktuation mellan rikena!
Kapten.
Heliga skuggor!
Du ser förfärlig ut. Kanske är det dags att se över förslaget som jag…
Procustes, det passar inte så bra just nu.
-För Herneval till hans rum. -Vad?
Vill prinsen vara så vänlig och följa med mig?
Här, pappa.
-Hördu… -Gör som jag säger, min pojke.
Vänta, Procustes.
-Ja, ers höghet? -Vad är det med mina föräldrar?
Jo, alltså…
Kungen och drottningen bär en tung börda på sina axlar.
Vårt släkte förlorar styrka, energi och inflytande
på grund av det mänskliga avskummet.
Dina föräldrar är de första som känner av det.
Det tillåter jag inte! Jag ska hjälpa dem!
Jag önskar att det gick, men det är tyvärr utom din kontroll.
När de är borta kommer du och jag att arbeta tillsammans.
Jag ska dela mina mästerverk med dig
så att du kan skicka dem till människorna som mardrömmar.
Tyvärr är vi helt utlämnade åt dessa oborstade varelser.
Nej! Jag vill inte vara beroende av dem!
Kunde vi bara ta oss över till Existensens rike vore allt annorlunda.
Hördu… Finns det nån som kan ta sig över?
I begynnelsen, för länge sen tog fruktan för rädslan själv form.
En enorm och fjäderbeklädd spindel föddes, den magnifika Enkara.
Enkara upptäckte att hennes liv var knutet
till människornas rädsla för henne.
Hon använde harpspindeln för att ta sig över och underkuva människorna.
Den där snokande Ceimut försvarade människorna
och utmanade Enkara i strid.
Men Enkara fångade Ceimut och slukade honom.
Med hjälp av huggtänder och taggar
lyckades Ceimut skära av Enkaras hals och fly.
Enkara dog, och från hennes kvarlevor föddes två nya släkten.
Från hennes fjädrar…
-Tecothier som jag! -Just det!
Aradithierna, såna som jag, föddes ur Enkaras nät.
Men nu har vi inte nog med kraft för att kunna ta fast form i Existensens rike.
-Men jag har ju nyss… -Du har vad då?
Jag kom just på att jag är sömnig.
Självklart, ers höghet!
Det var dumt av mig att besvära dig med vuxenproblem.
Från djupet av mitt hjärta ber jag om ursäkt.
Må du drömma utsökta mardrömmar.
Tack.
Att stoppa strumpor är det värsta som finns! Usch!
Sluta gnälla, Francisca Imelda. Som kvinnor är det är vår plikt.
Jag vill bli författare! Jag ska skriva om varelsen jag såg häromkvällen!
Du och dina fasansfulla berättelser.
Där har vi det! Jag såg en fasa!
Sluta med sånt nonsens! Du har en livlig fantasi, men den lär du växa ifrån.
De pratade till och med om att bege sig över till Existensens rike.
De två rikena måste förbli åtskilda.
Förstår de inte att utan den balansen skulle vi inte existera?
Jag förstår, men de har lyssnat på vad Procustes säger.
Han har ju stått vid din sida i en hel tidsålder,
men har du funderat på att göra dig av med honom?
Nej. Att förklara krig mot honom skulle förvärra situationen.
Som mardrömsmakare har han förmågan att resa med sitt medvetande.
Det har blivit farligt. Jag föredrar att hålla ett öga på honom.
Käre Ceimut, jag vet att du riskerar mycket genom att ge mig det här budskapet.
Du är en sann vän. Jag ska fundera på vad jag ska göra.
Fundera inte för länge, Ficturo. Klanledarna är otåliga.
De kommer inte bara att stå och se på medan deras klaner försvinner.
Jag uppskattar ditt råd, gamle vän.
Topus Terrentus är i fara.
TIO ÅR SENARE
Tack för att du kom, Mythelitas. Jag behövde rensa tankarna.
Jag står till din tjänst.
Jag är orolig för vårt rike. Jag kan inte göra nåt mer.
Det angår inte mig, min prins,
men har du läst den kungliga mardröms- makarens senaste berättelser?
Prins Herneval! Varför har kungafamiljen övergett oss?
Varför stoppar du inte vår undergång? Länge leve Procustes!
Han är den enda adliga fasan som verkligen bryr sig om oss!
Nej! Snälla, nej! Vi kommer alla att långsamt blekna bort.
Vad ska jag göra?
Nej!
Vi behöver en förändring.
Nej! Mina berättelser!
Jag sa ju att små flickor inte kan bli författare.
I dag är dagen kommen, mina fasor. Världen kommer äntligen att få träffa er.
SKRÄCKHISTORIER
Ers majestät, jag måste insistera igen.
Ficturo, gör det inte!
Om ni låter mig ta hand om det
kan jag se till så att de klokaste fasorna hittar ett sätt att ta sig över.
Det är ditt ansvar som kung att rädda oss från…
Det räcker, Procustes. Lämna oss ifred.
Vakter, visa Procustes vägen ut.
Ja, herre.
Han är borta, pappa.
Tack, min son.
Mamma.
Hej, min vackre son.
Du ser mager ut. Äter du ordentligt?
Mamma, jag mår bra. Hur mår ni?
-Är du opasslig? -Nej.
Hämta dem.
Jag behöver bara några mardrömmar. Det är inget.
KLASSISKA MARDRÖMMAR VOLYM XIII AV PROCUSTES
Nu ska vi se.
Procustes har lovat oss ett "mästerverk" i åratal. Fortfarande inget.
Nu ska vi se…
Dagens mardrömmar är inte vad de brukade vara.
Mamma!
Nej, oroa dig inte.
-Det viktiga är att du mår bra. -Hur kan du säga åt mig att inte oroa mig?
Din mor och jag har gjort allt vi har kunnat.
Om vi bara hade lite mer tid och styrka…
Tiden är inne för dig att vara den som bestämmer över Topus Terrentus.
Det här är skräp!
Underskatta inte Procustes.
Varje beslut du fattar kommer att få oändliga konsekvenser.
Procustes!
Ers höghet! Jag var mitt uppe i mitt dagliga skrivande.
Det ser inte så ut.
Du förstår det nog inte, men för en författare är det viktigt med fritid,
att få tid att koppla av och kunna göra andra saker.
Det vill jag prata om. Mina föräldrar är sjuka.
Det beror på att det numera är svårt att hålla sig frisk…
Jag tror det beror på dina berättelser.
Dina mardrömmar skrämmer inte människorna längre.
Då har de fel! Det är alltid publikens fel!
-Jag vill ta hit en mänsklig författare. -Det är hädelse! Det är galenskap!
Det kan inte finnas två kungliga mardrömsmakare!
-Hur skulle en människa ens ta sig hit? -Jag har funderat. Jag vet nog hur.
-Det är dags för en förändring. -Jag håller på med mitt nya mästerverk!
Ha tålamod, unge prins. Jag ska visa dig kvaliteten på mina mardrömmar.
Jag har visat tillräckligt med tålamod.
Francisca.
Hej.
Augusto! Jag är på väg för att träffa din pappa på hans redaktion.
Jag vet. Jag ville bara önska lycka till. Inte för att du behöver det.
Han är expert på att göra folk nedslagna, men du kommer att klara det galant.
-Ska jag gå och ta reda på det, då? -Javisst.
-Okej, hej då. -Hej då.
Dina berättelser är fascinerande, oavsett vad som händer. Det har de alltid varit.
Fröken Francisca Imelda, en dam som du
borde inte skriva såna här hemska berättelser.
-Släpa inte ditt goda namn i smutsen. -Men har du åtminstone läst dem?
Jag slösar inte min tid på att läsa skräp.
Konst och litteratur ska efterlikna verkligheten, inte skapa en ny.
Vänta.
Du hade rätt, mormor.
Jag ger upp!
AV FRANCISCA IMELDA
AV FRANKELDA
Om Francisca Imelda inte klarade av det, då ska Frankelda greja det.
Jag ska bli den bästa fantasy- och skräckförfattaren jag kan bli!
Förlåt, Francisca. Skrämde jag dig?
Vi har träffats förut.
Ja, när vi var barn.
-Det är du! -Ja, jag har läst alla dina berättelser.
Mästerverk.
Jag heter Herneval, fasornas prins, som du ju döpte vårt släkte till.
-Men… -Vi lever gömda.
Trots det har du lyckats fånga vår essens på ett sublimt sätt.
Därför kom jag hit. Jag behöver din hjälp.
Min hjälp? Men du existerar ju inte.
Existerar jag inte? Vad är verkligt och vad är inte verkligt?
Vi lever i en annan dimension. Du kikar in i den när du skriver.
Numera har ni allihop en logisk förklaring till alla mardrömmar vi skickar er.
-Skapar ni våra mardrömmar? -Ja, det gör den kungliga mardrömsmakaren.
Vi förlitar oss alla på hans "talang", men han är föråldrad.
Han skriver kliché efter kliché. Kanske om vi hade bättre berättelser…
Vad rör det mig?
Var inte rädd. Jag beundrar dig. Jag skulle aldrig göra dig illa.
Vi måste bara lära oss att förstå människorna bättre.
Vad är ni rädda för nuförtiden?
-Vårt inre. -Intressant. Hjälp oss, snälla du.
Nej.
Okej, då! Hur tar vi oss dit?
-Endast ditt medvetande kan följa med. -Vad? Men hur ska jag…?
Låt mig hjälpa dig.
-Vänta… -Du måste slappna av.
Varför inte läsa upp den senaste dikten du skrev?
Du tror att vi är ensamma här
Natten den är vår
Men i våra mardrömmar
Avslöjas inte allt vi får
Mitt bläck tittar på oss
Mina ögon skriver
De dväljs ju i skuggor
De gömmer sig på sidor
Inte så förfärligt
När man läser bebor man det ockulta
Osynligt bläck, så begärligt
Som lever utan att leva
En författare som är…
En fasa.
-Följ med mig, Francisca. -Inte Francisca.
Jag är Frankelda!
En människa? Aldrig förr har jag blivit så förolämpad.
Varken jag eller de sju klanerna.
Din idé är kanske inte så dum, min käre lille prins.
Det dröjer inte länge till, min gudinna. De sju klanerna anländer nu.
Magiklanen är här.
Aluxastli!
Här kommer Dubium och Timet från Själsklanen.
Ceimut från Urklanen.
Siren från Djupets klan, tack för att du kom.
Blodsugaren från Mörkrets klan, och din get.
Fru Coyote från Dödens klan hedrar oss med sin närvaro. Så underbart!
Att ändra livets flöde vore katastrofalt!
Jag har kallats till ett brådskande möte
för att diskutera Fasornas rikes öde!
Så löd ett mycket viktigt meddelande.
Don Coco är här.
Vad kan vara så viktigt
att jag måste ställa in alla mina planer?
Förklara genast, kungliga mardrömsmakare!
Självklart, Don Coco från Rånarklanen.
Det är en stor ära för mig
att stå inför så framstående och ohyggliga ledare för de sju klanerna.
Vi måste bestämma ödet för vårt älskade Topus Terrentus.
Det är galet.
Först kungen och drottningen, sen kommer det att drabba oss!
Sakta men säkert går vi mot våra slut.
Vi borde lita på våra majestäter.
Det här riket skulle inte existera utan dem.
Var hedervärda. Tala med dem ansikte mot ansikte.
Jag tror att jag har en lösning. Jag har kallat er, mina brutala kollegor,
för att jag har gjort en upptäckt som aldrig tidigare skådats.
Jag bevittnade nåt väldigt märkligt.
Med alla mina ögon såg jag hur prins Herneval
gick genom portalen till Existensens rike.
-Åh, nej! Hur? -Det kan inte vara sant!
-Ursäkta? -På riktigt?
Det skulle krävas att nån tänkte på honom hela tiden.
Och det bekräftar min hypotes,
den som kungen och drottningen ilsket har avfärdat
och till och med hånat otaliga gånger.
Men jag tänker inte hålla tyst längre!
Inte så länge jag kan rädda er och era klaner.
Om vi bara kan hitta ett sätt att invadera Existensens rike…
Det finns inget annat sätt! Därför vågar jag be om ert stöd
för att ta över det här riket och äntligen starta en ny tidsålder!
Ja!
Du försöker blända oss med din så kallade visdom…
…bara för att dölja det uppenbara för oss?
Just det! Tänk om problemet i det här riket
är den kungliga mardrömsmakarens sagor?
Hur kan vi ens fundera på att ta oss över
om vi konstant blir allt mindre relevanta för människorna?
Nån var tvungen att säga det.
Vad har du skrivit på sistone, Procustes?
Visa oss dina mardrömmar!
Hur vågar ni ifrågasätta mig? Ingen kan skriva som jag!
Min dramatiska talang är exceptionell!
Min prosa är storslagen, och mina rim likaså!
Alla mina berättelser är…
Klichéer!
Varför inte bevisa hur värdefull du är? Visa oss dina senaste alster.
Det ska jag! Jag ska visa er mitt senaste mästerverk.
Då ska ni få se att jag inte bär skulden
för den här pinsamma situationen.
Fiktionen kommer att förinta existensen.
Ni två kommer nog att gilla varandra.
Kom!
-Var är vi? -Det här är mitt hem.
Är det verkligt eller inbillat? Hur många fasor finns det?
Är ett monster samma sak som en fasa? Hur länge lever en fasa?
-Hur lång tid har gått? -Tiden går annorlunda här.
Exakt hur då? Hur lång är en timme här jämfört med…
Du kan inte förstå Fasornas rike
genom att tänka som man gör i Existensens rike.
Den här platsen…
Vad finns här?
Här finns mysterium, drama och skräck
En författare skrev med bläck
Hon bildade ju sitt sinne
Välkommen hit till ditt inre!
Jag har varit här förut
Uppfinningsrikedom och intuition
I skapandets tjänst, för kreation
Visa denna verklighet
Platsen för din inspiration
Jag har varit här förut
En dröm, kanske präntad i bläck
Jag har varit här förut
Minnena är lite avlägsna
En helt ny värld
Att skapa och upptäcka
Jag har redan korsat en gräns
Till ett ovanligt rike, som det känns
Det är mer verkligt än verkligheten
Jag har varit här förut
Tänk nu på det så ser du det
Eller så är det tvärtom, du vet
Genom att skriva det du föreställer dig
Besöker du oss igen
-Det här är mitt kungadöme -Jag har varit här förut
-En dröm, kanske präntad i bläck -Nu är det ditt hem
-Jag har varit här förut -Det här är mitt kungadöme
-Här kan du drömma -Minnena är lite avlägsna
En helt ny värld
Att skapa och upptäcka
-Välkommen till ditt inre -Jag har redan korsat en gräns
-Platsen för din inspiration -Till ett ovanligt rike, som det känns
-Du besöker oss igen -Det är mer verkligt än verkligheten
-Jag har varit här förut -Nu är det här ditt hem
Välkommen till Topus Terrentus, Fasornas rike.
Tack!
Kom nu.
Kom nu!
Kom nu.
Oj!
Frankelda, det här är mina föräldrar.
Det är en ära att få träffa er.
-Välkommen, mitt barn. -Tack.
Bravo! Den ytterst begåvade mänskliga författaren har äntligen anlänt!
"Ytterst begåvade?"
Ja! Prinsen har pratat om dig konstant.
Frankelda, det här är Procustes.
Den enda kungliga mardrömsmakaren, till din tjänst.
Angenämt.
Jag kan knappt bärga mig. Jag vill så gärna läsa dina berättelser.
Självklart! Här är de. Jag hoppas att du tycker om dem.
Ja, jag kan ta med boken och…
Procustes! Läs den här direkt så att Frankelda får höra vad du tycker.
Ers höghet.
El Coco sa, absolut förvissad om…
…en passion för musik?
Ett spöke med hans virtuositet…
Slut.
Berätta.
-Ja? -Vad motiverar dig till att skriva?
Att komma bort från min verklighet.
Jag skriver bättre när jag kan lätta på trycket.
Jag förstår.
Nå, vad tyckte du?
Inte illa. Överlag är de helt okej. Kanske inte så mycket att hänga i granen.
Vissa berättelser är intetsägande, tråkiga och alldagliga.
Nej! Ta det inte så.
Det är inte så illa med tanke på att du är en amatör.
Men låt inte storhetsvansinnet ta över. Du har ju precis börjat.
Om det är okej kan jag ge dig lite råd
angående allt som jag har lärt mig under min utomordentligt långa karriär.
Ja, tack så mycket.
Jag tycker att du saknar struktur.
Karaktärernas motiv är oklara.
Jag ska ge dig ett exemplar av min Handbok om ondskefullt skrivande.
En bok jag själv författat.
Där ger jag instruktioner steg för steg om hur man skriver på rätt sätt.
Visst. Tack.
Vi kanske ska ta en paus?
-Vi får prata senare, Procustes. -Ja, ers höghet. Jag kan knappt bärga mig.
Vänta!
Min bok, tack.
Stig på.
Jag tillbringade många timmar här som barn.
De här böckerna innehåller litteratur och historia om fasorna.
Fascinerande.
-Jag älskar det! -Du kan stanna här.
Jag måste snart återvända. Tack.
Procustes är avundsjuk.
Hur vet jag att du är ärlig?
När jag läser dina berättelser är jag inte Herneval. Jag är en av 100 karaktärer.
Och när jag inte läser dem kan jag bara tänka på…
…dina berättelser.
Jag vill lita på dig, men…
-Kan jag det? -Ja.
Och snälla du, tvivla aldrig på din talang.
DET VAR EN GÅNG…
"Inte en chans. Jag släpper aldrig iväg dig härifrån."
Det är otroligt.
Hördu, jag måste berätta nåt för dig.
Det här riket är så fängslande!
Snälla Frankelda.
-Jag har många idéer. -Hjälp mig.
Jag vet inte om jag kan vara till hjälp.
Det kan du, mer än du anar. Jag vet inte ens hur jag ska säga det här.
Det kanske är lite förhastat, men det är ont om tid.
Vi kommer alla att försvinna om vi inte gör nåt.
Jag menar alltså… Det är bara det att…
Jag undrar om du vill bli…
…den kungliga mardrömsmakaren.
Stanna här?
Jag vet att det är mycket, men jag tror att det kan vara bra för…
Helt klart för oss alla, men även för dig.
Jag är inte bra nog.
Det vet jag att du är, och jag kan bevisa det.
Låna mig din bok så att mina föräldrar kan skapa nya mardrömmar.
Dina berättelser ger garanterat Topus Terrentus nytt liv.
Har dina föräldrar läst mina berättelser?
Snälla du, vi behöver dem. Lita på mig.
-Jag litar på dig. -Vilken dag det är att skriva historia på!
Den kommer att ihågkommas som dagen då alla författare
lade sina egon åt sidan för att rädda Topus Terrentus.
Vad står på?
Vad? Har inte hans höghet berättat vad han lovade att göra?
Nej.
Han skulle be om din bok så att jag skulle kunna förbättra dina berättelser.
-Herneval är ett geni! -Så är det inte…
Ditt folk kommer att känna till våra berättelser.
-Du blir assistent till… -Sluta säga…
Till den största författaren som funnits! Mig!
-Hur kunde du? -Frankelda, det var inte…
Men, ers höghet, vi diskuterade ju det igår.
Jag tar itu med dig senare!
Det här är ett fruktansvärt missförstånd!
Släpp mig!
Frankelda! Det är inte som du tror! Procustes är…
Procustes är den enda här som har varit ärlig!
Han har alltid varit tydlig med hur medioker jag är!
Gå nu! Lämna mig ifred!
-Vi pratar imorgon. -Nej! Imorgon är jag borta.
Jag vill inte ha nåt med fasor eller dig att göra.
Ers höghet.
Hur visste du att jag var här? Gå!
Om alla samarbetar är jag säker på att vi hittar en lösning på problemet.
Om hon bara kunde stanna en dag till.
-Det har gått för långt för det. -Nej.
Om vi skickar din vän en pytteliten mardröm…
Vad?
…för att påminna henne om hur hemskt hennes liv är i Existensens rike är,
då kanske hon överväger att stanna.
-Det skulle såra henne. -Nej, absolut inte.
Tja, inte alltför mycket. Bara så att hon stannar kvar här,
så att dina föräldrar och kungariket inte dör.
Okej, men jag tar hand om mardrömmen själv.
Naturligtvis.
Jag måste bara skriva om nåt väldigt specifikt i hennes liv.
Några förslag?
Skriv om hennes mormor.
Förlåt mig, Frankelda.
Hör på, mitt barn!
Du förblir inlåst i det här huset tills du har stoppat varenda strumpa!
Inga böcker! Då kanske du slutar att kalla mig häxa.
Låt oss ta reda på hur författaren lättar på trycket.
"Francisca steg alltid upp innan gryningen
för att laga frukost åt sina tio äldre syskon.
De var alla män som arbetade i silvergruvorna
tillsammans med sin far, som var ägaren.
Eftersom natten inte räckte till, tog hon varje chans att…"
Vad? En häxa som är en höna? Som heter Totolina? Det här…
Det är bra!
Det är magnifikt!
Den här berättelsen kan bli en milstolpe i Topus Terrentus historia, och…
…den är min!
-Hej, kära du! -Frankelda, gör oss sällskap!
God morgon, ers högheter. Vet ni hur jag kan återvända till mitt rike?
Du måste läsa Procustes nya berättelser först.
Karaktärer med begär, rädslor och osäkerheter.
Ironi, lidande, lärdomar och utveckling.
De är så bra att jag har svårt att tro att de är skrivna av Procustes.
Nej.
Vad? Det är nattens mardrömmar. Jag skulle skriva ner dem idag.
Fick ni mig att drömma om…?
Nej, Frankelda, vi har ingen aning om vad du pratar om.
Du!
Du. Du! Förrädare!
Du hade rätt. Vi behövde nya berättelser.
Men jag misstänker att de inte skrevs
av den som hävdar att han skrev dem. Har jag rätt?
Jag förstår inte.
Vänta. Vad? Nej!
Han stal dem medan Frankelda drömde!
-Gå till henne. -Vi måste ordna upp det här!
Frankelda! Förlåt mig! Jag underskattade Procustes, men jag ska fixa det.
Förlåt mig. Jag har varit en dåre.
Det är nu vi ger upp, eller hur?
Nej!
Du stal allt! Du stal mina drömmar!
Var det inte prinsen som så desperat ville ha dina berättelser till varje pris?
Jo! Ni är tjuvar båda två!
Jag förstår hur du känner dig. Vilken tragisk kärlekshistoria.
Din älskade förrådde dig. Han brydde sig ju aldrig om dig.
Han utnyttjade dig bara.
Lås in henne.
Som du befaller, herre.
Du ska fortsätta att skriva berättelser åt mig.
Nej!
Jag ska se till att du gör det, på nåt sätt.
Och ni… Sammankalla fasornas domstol.
-Naturligtvis, herre! -Som du befaller.
Genast.
Ett nytt Topus Terrentus föds!
Låt oss stiga ut ur mörkret!
Hon är borta.
Jag vill inte ha nåt med fasor eller dig att göra.
I morgon är jag borta.
Jag hoppas att du tycker om ditt nya hem.
Allt blir lättare om du inte försöker fly.
-Det är omöjligt! -Du skulle bara trötta ut dig själv.
Släpp mig!
Varför klagar du, Francisca?
Förlåt, jag menar Frankelda.
Var det inte det här du ville?
Varför skrev du annars om oss, gullet?
Och det var så Procustes upptäckte prins Hernevals förräderi.
Han ville att hans människa skulle få ta åt sig äran
för vår lysande kungliga mardrömsmakares alla berättelser.
Förräderi!
Och Herneval flydde till Existensens rike.
Han tänker erövra människorna med sin utstrålning
och använda dem för att kunna avveckla de sju klanerna.
Endast då kommer han att kunna styra båda rikena!
Förräderi!
Topus Terrentus kan försvinna
på grund av den avund som fasornas prins hyser för den kungliga mardrömsmakaren.
Förräderi!
Nej! Jag avskyr de här nya generationerna
som älskar människorna och går runt och påstår sig vara människor!
Låt oss stoppa den här galenskapen! Låt oss ta det som tillhör oss!
Död åt kungen och drottningen!
Död åt prinsen och människorna!
Ja!
Jag tror att det har uppstått en kris.
Jag är rädd att det är för sent.
-Vad ska vi göra? Jag vill veta nu -Topus Terrentus kommer att försvinna
Dags att välja ödet vårt Och se till att det försvaras
Inte på kungafamiljens och Hernevals sätt
Konspirera, det ska jag Riket är utsatt, det är i fara
För det är ju faktiskt vår nedärvda rätt
Att rädda Topus Terrentus
Så vårt släkte kan sluta en pakt
Han har förrått oss nu
Och han kommer att förgöra oss
-Vem? -Vem?
Fasornas prins!
Han älskar människor och vill få bort oss
Allt som vi har uppnått Försvinner ju på grund av honom, förstås
Han har förrått oss nu
Han störtar vårt rike i fördärvet
Han har förrått oss nu
Och han kommer att förgöra oss
Vem?
Fasornas prins!
Män och kvinnor, existensens varelser
Som inte vet sin plats
De tycker att de är så viktiga I sin helt vanliga värld
Han har förrått oss nu
I sina drömmar lär han fängsla oss
Han har förrått oss nu
Och han kommer att försöka låsa in oss
Vem?
Fasornas prins!
Vi blev förvisade på grund av kungen idag
Klanerna förenade utan tron eller lag
Han har förrått oss nu
Han kommer att rasera våra traditioner
Han har förrått oss nu
Och han kommer att vilja tysta oss
Vem?
Fasornas prins!
Dags att agera Låt oss gripa kungen och drottningen
Och låta någon annan regera
Över oss
Vad säger ni? Är ni med mig?
Ja!
Inget uppror, sätt nu stopp
Var förståndiga, ge mig hopp
Det är högförräderi denna gång
-Agera med heder utan tvång -Äntligen!
Han letar efter ett alternativ
För att rädda vår verklighet
Han letar efter ett alternativ
Så vi kan frodas, så att ni vet
-Vem? -Vem?
Fasornas prins!
Låt honom vara, era förrädare!
Han har förrått oss nu
Och han kommer att förgöra oss
Vem?
Fasornas prins!
-Vi störtar kungen och drottningen! -Ja!
Jag har varit här förut
Inlåst i en cell
Jag har varit här förut
Förblindad av hopp
Han har förrått mig nu
Illojal! Inte misstänkte jag nåt då
Han har förrått mig nu!
Han sa: "Mig kan du lita på!"
Vem?
Fasornas prins!
Lugna ner er, vårt rike ska återuppstå
Vi ändrar bara vår inriktning
Berättelser som blir till sanning
Hon ska skriva ner dem
Han har ett annat alternativ
Till att rädda vår verklighet
Han har ett annat alternativ
Så vi kan frodas, så att ni vet
Vem?
Fasornas prins!
Mitt rike är i kris
Mina föräldrar är sjuka
Och Frankelda hatar mig
Det är vad jag är skyldig till
Jag är förrädaren
Besvikelsen är ju jag!
Jag är förrädaren
Den som bär skulden, det är jag!
Vem är du?
Fasornas prins!
Låt oss rädda Topus Terrentus
Så vårt släkte kan sluta en pakt
Han har förrått oss nu
Han störtar riket in i vår sista akt
Han har förrått oss nu
Och han kommer att förgöra oss
Vem?
Fasornas prins!
För sanning och för fiktion!
-Länge leve kungen och drottningen! -Länge leve kungen och drottningen!
Till attack!
Se upp!
Nej! Yalabus!
Grip konspiratörerna!
Kom igen!
-Nej! -Titta inte henne i ögonen!
För honom till mig.
Tecothianer! Ni svor en ed att skydda er kung och drottning!
Du ska lyda Procustes.
Det ska jag, min dam.
Seger!
Följ mig, mina skräckinjagande ledare.
Nu är det dags att saker och ting förändras för gott.
-Mythelitas, snälla du, jag ber dig! -Tyst.
Sluta! Snälla, sluta! Ta mig och låt henne vara! Nej!
Du tvingade mig att agera. Spela den här berättelsen.
Mitt mästerverk! En berättelse om vår begåvade Totolina.
Den ger henne ett enastående ursprung i människornas rike.
Jag känner mig levande!
Min kära…
Jag förstår inte hur han väljer.
Välsignade mirakel!
Det är precis det här vi har väntat på så länge!
Men häxan får inte korsa gränsen före oss andra!
En så oren varelse som du förtjänar inte att gå före mig!
Jag förbannar dig, Aluxastli!
Äntligen gör du nåt rätt. Skriv nu om mig!
Om dig? Jag är mycket läskigare! Skriv om mig, ers majestät Procustes!
Skulle vi ha skrivit upp oss på en lista?
Jag vet inte, men vi kan ju äta upp de andra.
Den första berättelsen måste handla om mig.
-Jag är redo när du är det, Ficturo. -Nu!
De kommer undan!
Kom hit.
Nej.
Lugna ner er, mina vänner!
Jag ska skriva mardrömmar åt er alla, och vi korsar alla gränsen samtidigt!
Människorna ska äntligen få det de har förtjänat!
Jag behöver bara lite tid.
Förbannade Procustes.
-Vad? -Alltid samma sak.
-Det är inte sant! -Varför slösar du bort min tid?
Francisca! Är du här?
Francisca!
Francisca! Snälla du!
-Du lever! -Hon återvände inte.
Du klarar dig. Jag ska inte vila förrän jag får dig tillbaka.
Frankelda!
Få ut mig härifrån!
Snälla! Hjälp mig!
Herneval?
Jag trodde det jag gjorde var bäst för dig, men jag tänkte bara på mig själv.
Jag gjorde fel. Jag vet att det inte räcker långt, men jag ber om ursäkt.
Det viktiga är att du är i säkerhet. Kom, Frankelda. Vi återvänder till ditt rike.
Men ditt kungadöme… Dina föräldrar!
Du ska inte lida för det här. Jag måste rätta till misstagen ett i taget.
Nej, vi måste rädda dina föräldrar.
-Men, Frankelda… -Nej, Herneval, jag vill hjälpa dem.
Jag vill hjälpa dig, och jag vet att jag kan det.
Jag har en idé som kommer att fungera.
Tack, Frankelda, men jag vet inte vad jag ska tro längre.
Alla mina planer har gått på tok.
-Jag är rädd. -Nej!
Det är inte jag! Dessutom måste jag tillfångata Procustes.
Ibland hatar jag min verklighet, men utan den finns ingen fiktion.
Om barriären mellan världarna försvinner, då blir allt bokstavligt och vanligt.
Det skulle inte finnas fantasi, fascination eller förundran.
Var tänker du fängsla honom?
Det finns inget starkare fängelse än i min fantasi.
Vad? Var försiktig, Frankelda! Underskatta inte Procustes som jag gjorde.
Alla mina rädslor bor där. Det finns plats för en till.
Nej! Det är för farligt! Det kommer inte att fungera!
Procustes lär tvinga dig att skicka mig en mardröm till
för att kunna stjäla mina berättelser.
När det sker behöver du bara skicka en som jag själv författat.
Lita på mig.
Okej, då.
"Det var en gång en pojke som hette Pepito." Ja, det är bra.
"Han blev hypnotiserad av sirenen
och gick till skolan utan byxor."
Skulle det kunna funka? Så klart.
Jag har ju sagt till er att det inte är så här man skriver.
Förrädare får inte finnas i Topus Terrentus!
Kungen och drottningen är skadade. Jag måste…
Ceimut!
-Min prins. -Nej!
Rädda dina föräldrar. Rädda Topus Terrentus.
Förlåt mig.
Mythelitas!
Mythelitas, vad gör du?
Om nån av er ens rör sig igen är kungen och drottningen historia!
Jag skämtar inte!
Sluta, Procustes! Jag gör vad du än vill.
Tänker din flickvän samarbeta?
Hur känns det att behöva stjäla berättelser från en människa?
Du är patetisk!
Skicka henne den här mardrömmen. Där får hon leva
tills hon har skrivit alla berättelser jag behöver.
Hennes fantasi lär nog bli stimulerad av det som nyligen har hänt.
Sen ska jag överväga att släppa er fria. Beroende på ert uppförande, förstås.
"Det här kan se ut som berättelsen om en naiv flicka
som gjorde allt hon kunde för att undkomma sin verklighet, men det är det inte."
Vad är det här?
"Det här är berättelsen om en författare som konfronterade sina rädslor
och bestämde sig för att skriva sin egen berättelse!
Mardrömsmakaren trodde att han hade fångat den stackars flickan
i hennes värsta mardröm, men det var hon som hade fångat honom."
Det där är inte det jag skrev!
"Han var så föråldrad och värdelös att han förvandlades till sitt gamla hus.
Och innan han gick till den eviga vilan
upptäckte han att hans värsta mardröm hade blivit sann.
Han hade blivit ersatt. Hela hans existens var meningslös.
Han hade gått till historien som den mest medelmåttiga fasan av alla.
Han var bara ett minne från en tidigare ärofylld tid."
Det funkade!
Det där var inte berättelsen jag skrev!
Hjälp!
Procustes förändrar drömmen.
Nej! Frankelda!
Håll dig borta från henne! Det är Procustes order!
Snälla du, hon behöver hjälp. Frankelda, kom tillbaka!
Jag sa ju att du skulle hålla dig borta!
Vad hände med mig?
Frankelda.
Frankelda, det är din berättelse, inte hans.
Du tror att du är ensam här
Att alla nätterna är dina
Men inne i en mardröm
Försök inte gissa allt
Mitt bläck ser på oss
Mina ögon skriver dig
Du som dväljs i skuggor
Jag hittar dig bland sidorna
Inte så förfärligt
När man läser
Bebor man det ockulta
Osynligt bläck, så begärligt
Som lever utan att leva
En författare som är…
En fasa!
Din tunga kan inte skada mig längre.
Dina ord är så vassa.
Frankelda!
Sov nu!
Ni vinner den här omgången,
men jag tänker inte sitta fast här inne alldeles ensam.
Vi måste hitta en väg ut!
Förlåt, Frankelda, jag misslyckades igen.
Herneval, vad är det? Det är ju bara en dröm. Du kan inte bli skadad här.
Inte här. Jag blev sårad i palatset innan jag kom för att hämta dig.
Vad? Nej!
Nej!
Det är mitt fel.
Det är inte ditt fel. Du räddade mina föräldrar.
-Du är den enda som betyder nåt för mig. -Du måste hitta en väg ut härifrån.
Du klarar dig.
Vår berättelse var den första jag skrev.
Tack vare dig fick jag besöka platsen jag alltid hade velat besöka.
Tack vare dig lärde jag känna mig själv.
Vår berättelse kan inte dö, för berättelser är odödliga.
Du lever här.
Det är ingen dröm. Vakna.
Nej!
Jag trodde att det var en mardröm.
Snälla du.
Vakna, snälla du. Vakna, Herneval, snälla du.
Ni är inte döda. Kom tillbaka.
Livet har inte lämnat er än.
Fru Coyote!
Jag visste att du inte skulle förråda oss.
Nej!
Min son!
Snälla fru Coyote, finns det nåt du kan göra för dem?
Prinsen flyger ensam nu. Det finns inget att göra.
Ers majestäter, jag kan inte leva med denna vanära.
Jag ber att mitt straff blir att jag betalar med mitt eget liv.
Nej, Mythelitas.
Fastän du bär på en stor börda var det inte ditt fel.
Du är som en son för oss.
Vi vet inte vart Ceimut skickade förrädarna,
men vi måste försäkra oss om att de inte kan göra mer skada.
Hitta dem och för dem inför oss.
Var försiktig, Mythelitas.
Ett stort krig mellan de sju klanerna är på väg att bryta ut.
Jag svär vid prins Herneval
att inte vila förrän den siste förrädaren faller!
Tecothier! För fasornas prins!
Tack, Frankelda.
Jag vet att det här inte var det du ville.
Men alla människor kommer att känna till dina berättelser.
Snälla du, kom tillbaka.
Jag är vid liv!
Var är du?
Frankelda, var är du?
Hej.
Vem är du?
Vem tror du jag är?
Jag tror det knappt! Är du…
-Jag är… -Du är sanning!
-Och fiktion. -Vi existerar!
Så länge du berättar om oss kommer vi att finnas!
Herneval, jag älskar dig! Jag älskar dig!
Jag älskar dig med, Frankelda.
Jag har inget emot den här formen, bara jag får tillbringa evigheten med dig.
Vänta, hur då?
-En evighet så här? -Det bestämmer du.
Bestämmer jag? Får jag det, efter allt vi har gått igenom?
-Du är författaren. -Författaren till en sorglig berättelse.
-Är det så du ser på det? -Ja, naturligtvis!
Men sorg kan ha olika nyanser.
Hundra författare kan skriva om samma händelse
och skapa hundra olika berättelser.
Är det så här din berättelse slutar?
Jag tänker inte låta vår berättelse sluta så här!
Jag bryr mig inte om hur bitter min situation är
eller hur länge min själ har varit fången,
för jag kontrollerar mitt eget öde!
Jag skriver mitt eget liv!
Skriv mig! Låt oss leva en gång till!
Ja!
"Det här är berättelsen om två riken som var så olika
att de ibland kunde likna varandra.
Två riken som inte ens existerar för okänsliga medvetanden.
Två riken, endast synliga för de som fördjupar sig i sin kreativitet,
vägledda av sin intuition."
JAG ÄR FRANKELDA
Båda världarna är verkliga. De är sammanlänkade av min fjäderpenna.
Min själ är bläck.
Och så länge jag skriver kommer jag aldrig att sluta leva.
Du sammanbinder ord
Berättelsen i spindelnät är gjord
Det är liven som du spinner med ord
Kyssarna och skriken
I dina sagor får de åter liven
Vi förlitar oss på ditt bläck
Vad söker du?
Lättförtjänt berömmelse?
Och att behaga
Och vara speciell?
Din själ är bläck
Försiktigt, skriv bara för din egen skull
Åh, din själ är bläck
Var försiktig Annars blir du fast till slut
På pappret dör aldrig din kropp
Där förvandlas du till hopp
Beskyddaren av vilsegångna andar
Vad söker du?
Lättförtjänt berömmelse?
Och att behaga
Och vara speciell?
Din själ är bläck
Försiktigt, skriv bara för din egen skull
Åh, din själ är bläck
Var försiktig Annars blir du fast till slut
Undertexter: Mats Nilsson