Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
És most Stiller és Meara humora!
Köszönöm.
Hölgyeim és uraim, igen kiszámíthatatlan korban élünk.
Bármi megeshet.
Jerry és én szeretnénk bemutatni, mi történhet,
mikor a világ utolsó két élő embere először találkozik.
- Szia! - Helló!
- Hú, de örülök neked! - Hát még én!
Hű, ez nem semmi!
Igen, mindenhol körülnéztem. Sehol senki.
- Azt hittem, egyedül vagyok. - Én is.
- De szerencsések vagyunk! - Az biztos.
- Nem is reméltem. - Igen!
A horoszkópom azt mondta: „Ne készíts terveket!”
Láttad, mi lett a 6. sugárúttal?
Igen, és csak nemrég burkolták újra.
Rajtunk a sor.
Azt mondtam, rajtunk a sor.
Hogy érted?
Rajtunk a világ szeme.
Újra beindítjuk a dolgokat.
Igen! Igazad van. Sok a dolgunk.
Újjáépítés, takarítás, növényültetés.
Ja. Az is.
Gondolkodtam. Lévén te vagy az utolsó nő
és én az utolsó férfi, van sokkal fontosabb dolgunk is…
annál.
Alkotnunk kell.
Kis dolgokat.
- Kézműveskedésre gondolsz? - Nem. Arra gondoltam…
Emberekre. Kis embereket kell csinálnunk.
Milyen volt ilyen showbiz családban felnőni?
Milyenek voltak a szülei?
Mi itt, a műsorban imádjuk a szüleidet.
- Stiller és Meara. - Stiller és Meara.
A fiatalember szülei.
Anne és Jerry! Stiller és Meara. Ön a kisfiuk.
Az apja a Seinfeld legviccesebb szereplője,
- nem kérdés. - Egyetértek.
Fejtetőn csapja. Aztán sikít.
Bevonja valaha is a szüleit?
- Mibe is? Például… - Bármibe.
A szülei mit adtak önnek előadóművészként?
- Helló, hogy vagy? - Helló!
- Szia! - Te most…
- Tudtam, hogy ez lesz. - Ezért kaptál mikrofont.
- Ez cinéma-vérité? - Igen.
Amy és Benjy.
- Majdnem… - Helló!
Ó, jaj!
Nicsak, ki örökölte apu göndör haját!
És az övé természetes.
- Nevettek anyun és apun? - Igen.
Szerintetek viccesek?
Ez Anne és Jerry. Szeretem ezt a képet.
Próbálnak otthon?
Mennyi csodás kép!
Kipróbálják rajtatok a vicceket?
Hogy meri kihasználni a gyerekeim? A magánéletemben turkál.
Azon gondolkodtam, adtak-e elő…
Ti be akarok szállni a szakmába?
Zenéltek?
Vagy vicces dolgokat csináltok, mint anyu és apu?
Amy?
Nyitójelenet, hogy bemész a lakásba és…
- Igen. - De nincs igazi kontextus.
Arra gondoltam, hogy a film nyitójelenete lehetne…
Mivel eladjuk a lakást, mi, ahogy átnézünk mindent.
Vagy…
Talán ez a kérdés. Nézed a nyitójelenetet, és aztán itt vagyunk mi. Majd…
a kérdés: „Miért készíted el a filmet?”
Igen, mi a…
- Kérdezlek téged? - Igen.
Oké.
- Igen. - Igen.
Forog a kamera, megcsináljuk most?
Persze.
Blablabla…
Szóval Ben…
Csendet!
Öt, négy, három, kettő…
Ha ez rólunk szól, Stillerről és Mearáról.
Két ember, akiknek…
Nemcsak együtt dolgoznak,
de meg akarjuk mutatni, hogy a közös munka során
civakodni is szoktak.
- Kifelé! - Kifelé?
- Igen.
Persze. Miért nem jutott eszembe előbb? Akarod, hogy kimenjek…
Azt hiszem, bárhová elmehet. Lehet akár…
Maradjunk az Anne és Jerrynél, Jerry és Anne-nél.
Ők nem szupersztárok.
Előadóművészek, akiket a közönség a tévén keresztül ismer.
Házasok, gyerekeik vannak,
és mindkét világban megtesznek mindent.
Mikor apám 2020-ban meghalt,
anyám már öt éve halott volt.
A karrierem hosszú ideje jól ment,
de a magánéletemben nem álltak olyan jók a dolgok.
Kibillentem az egyensúlyomból, boldogtalan voltam és eltávolodtam…
a családomtól,
a gyerekeimtől, és kicsit elveszett voltam.
Hű, ez nagyon szép.
Ne filmezz le!
A szüleimen kezdtem gondolkodni, és…
azon a sok stresszen és feszültségen, amit gyerekként láttam.
És a nyomáson, mikor együtt dolgoztak.
És hogyan maradtak mégis együtt.
Együtt maradunk.
- Szerintem önök… - Már tudom.
Volt, amikor nem tudtam, de most már tudom.
Azt hiszem, valahogy meg akartam érteni, hogyan csinálták.
Hűha!
- Csupa kazetta. - Igen.
- Jerry, mint tudod, mindent felvett. - Azta!
Ez az életünk igazsága.
Elképesztő.
Ha a házasságunk előtt tudod,
hogy így fogok viselkedni, ahogy most,
- hozzám jössz? - Mármint az évek során?
Valószínűleg nem megyek hozzád.
Ez őrület. „Amy és Benjy beszélnek.” „Benjy és Amy beszélnek.”
Kérdeznék valamit, Benjy! Mit szeretsz legjobban csinálni Amyvel?
Hihetetlen, hogy mindent felvett.
Happy Face-t játszani.
- Az mi, Benjy? - Egy játék.
Mindent felvett, akár személyes volt…
Akkor az őrületbe kergetett, az biztos.
Szerintem Anne-t is.
„Csinálod a kazettákat, Jerry, és senki sem fogja meghallgatni.
Halomban állnak majd, mikor meghalsz.” - mondogatta.
Nem tévedett.
New Yorkon belül hol laknak?
A Riverside Drive-on, Mike.
- És… - Igen.
Hárompercnyi házi videónk van.
Tudod, hogy kell, édes?
Alacsonyra kell állítani. Kikapcsolod a lámpákat?
- Vagy megmutatjuk… - Ne törődj a lámpákkal!
El kell adnunk a lakást, ahol felnőttünk,
és az első ösztönöm az, hogy lefilmezzem.
Nem tudom, ez furcsa-e vagy sem.
Apám mindig ezt tette.
Filmezni tanulok. Azt tanulom, hogy készülnek a filmek.
Ebben benne van a szerkesztés, a fényképezés,
a filmkészítés, és hogyan kell összerakni.
Van egy galamb az asztalon.
Igazi házi videók.
Nem mutatunk olyat, amit nem szívesen látnak otthon.
Megint elromlott.
Mindig is úgy éreztem, a családod egy anomália,
mert minden dokumentálva van.
Nem akartam, hogy lefilmezz.
Ne vegyél fel!
Volt benne valami, ami nem akart semmit elengedni.
Jerry azt akarja,
hogy továbbvigyék a nevét. És valami oknál fogva azt hiszi,
hogy mikor meghalunk és eltávozunk,
a Smithsonian Intézet igényt tart az emléktárgyaira.
Ha megtudjuk, mit akartok megtartani,
- képeket, ruhákat… - Igen.
…kiderül, mit adhatunk
a nemzeti humorista központ gyűjteményének.
Őrület, mennyi mindent megtartott.
A 63. utca YMCA családi napjára szóló űrlap.
Egy búvármaszk.
Én meg…
Hűha!
Arról is megtartotta ezt a cikket, hogy bukott meg egy nyári slágerfilm.
„A nézők szerint a film hervasztóan nem vicces.”
Juj.
HUMORISTA CSALÁD LESZÁRMAZOTTJA
Ez érdekes. Szóval van…
A New York állambeli binghamtoni Windermere Hoteltól
Miss Anne Mearának,
Cornelia Street 11.
„Kedd. Legdrágább Annesie! Rettentő nehéz elkezdeni ezt a levelet.
A veranda lépcsőin ülök, nézem a Charles-szigetet,
köd van, és úgy hiányzol, édesem.
Tessék, mondtam valamit.”
1953-ban ismerkedtünk meg, és '53 szeptemberében összeházasodtunk.
Azt mondtam: „Nem aludhatsz nálam többé, csak ha elveszel.”
Megtette, mert gondolom, szeretett nálam aludni.
„A Kölyök Mearának! Hiányzol, bébi. Hiányzol, hiányzol.
Ó, mennyire szeretlek.”
„Édesem, bocsáss meg, hogy nem hívtalak! Talán órákat vártál.
Égek a vágytól, hogy megérinthesselek, érezzelek, drágám.”
„Anne! Átolvastam, eddig mit írtam.
Ha csak átfutsz rajta, nem érted meg, mit akartam mondani.
Ezért, drágám, elmondom, hogy olvasd ennek a levélnek az elejét:
A kedd reggeli telefonhívás után. Tréfálva.”
„A Kölyök Mearának. Érzelemmel. Hiányzol. Birtoklási vággyal.
Bébi! Hiányzol. Hangsúlyos S-ekkel.
Hiányzol.” Ez egy külön történet.
Nem semmi.
Elképesztő. Nem is tudtam ezekről…
Tudom, és imádom a „drágámozást”.
Két ember vagyunk, akik sikert keresnek a színházban.
És belecsöppentünk egymás életébe,
mert senki más sem hitt bennünk.
„Jerry, te csodálatos idióta.
Nekem nem kellett volna elmagyaráznod a levél első felét.
Higgy nekem, értem.
De, édes, örülök, hogy mégis megtetted,
mert a színpadi utasítások szuperek voltak.”
„Jerry, azt mondtad, égsz a vágytól, hogy megérinthess.
Hogy érezz engem.
Nos, drága saját férfim, égek a vágytól, hogy megérintsenek. Hogy érezzenek.
Hogy… te 'üres hely' engem.”
Ez egész jó.
Hadd lássam… Várj, hadd nézzem meg!
A házasságunk töredezett volt. Alig láttuk egymást.
Nem tudtuk, kik vagyunk. Telefonra ment a pénz.
„Úgy szeretlek, drágám. Jerry.”
„Annyira hiányzol. Anne.”
Ez arra kényszerített, hogy közösen csináljunk valamit.
Ez szuper.
Jerry mindig is stand upos akart lenni.
Én mindig nagyon öntelt voltam ezzel kapcsolatban.
Lenéztem a stand upot.
Életemnek abban a szakaszában nagyon komoly színésznövendék voltam.
Eleonora Duse életrajza volt az egyik hónom alatt.
Sztanyiszlavszkij: A színész munkája a másik alatt.
Később is, ahogy öregedett,
azt akarta, hogy komolyabb dolgokat vállaljak,
amikor az Éjszaka a múzeumban és a Kidobós c. filmekben játszottam.
Még nem láttam olyan önéletrajzot, mint az öné.
Az jó.
Ez nem bók volt.
Azt mondta: „A nap árnyékos oldalán tetszett. Vagy a Greenberg.”
- Szerette a Greenbergöt. - Az lenne kommersz?
- Olyasmi. Úgy éreztem. - Igen.
Az ironikus az, hogy anyukád olyan jó komika volt.
Igen, és jól tudott imprózni.
Természetes érzéke volt az élőszerepléshez.
- Igen. - Jerrynek még többet kellett dolgoznia.
Humoristák akartunk lenni.
A színészetet szerettem jobban, de szerinte vicces voltam.
Én mindig úgy éreztem, Anne volt a…
mondjuk úgy, ő volt a jelenet ereje.
Ő volt az agy. A nevetés forrása.
Tudta, hogyan tegyen valamit viccessé. Nekem erőfeszítésbe telt.
Apám gyerekként kabarét nézett.
Eddie Cantort és Jack Bennyt.
És bár nagyon szeretett volna ő lenni a vicces fickó,
látta, Anne milyen tehetséges.
Annyira csodálta, mint előadóművészt.
Szüksége volt rá.
- Bevitte a stand upba. - Igen.
Akkor felmerült a gondolat,
hogy rakjunk össze valamit közösen, legyen nevünk és megélhetésünk.
Úgy döntöttünk, duót alapítunk, és keményen dolgoztunk.
Egy magnóra improvizáltunk.
Próbáljuk ki! Lássuk, mi lesz!
Mit akarsz?
A Miss Tinédzser verseny győzteséhez jöttünk.
- Rosemaryvel akar beszélni? - Igen.
Ez a férfi veled akar beszélni.
Nézd, Rosemary, kapsz egy pofont az okos arcodra!
- Jól van, Miss. - Miss Tinédzser.
Irigyli a saját gyerekét?
Irigylem az én kicsikémet? Viccel? Miért lennék irigy? Ő Miss Tinédzser,
nagyon népszerű, szép lány,
és fiatal és… miért lennék irigy?
Ne sírj, anyu!
- Viccelsz, anyu? - Viccelek.
Ez egy kazettás magnó, Amy.
Ha szeretnél elénekelni egy dalt, felvehetjük magnóra.
- Énekelnél egyet? - Jó.
Ezt nézd! „Hajnal 3-kor mentem be a kórházba,
és kislányt szültem reggel 7:48-kor.
Amy Belle Sawyer Stiller ma megszületett.”
Hűha!
Nem semmi, aznap írta, mikor születtél?
Énekeld el a „Too-Ra-Loo-Ra-Loo-Ralt!”
Too-ra-loo-ra-loo-ral
„Gyönyörű kislány. Jerry vonattal jött.
Délelőtt 10-kor itt volt. Nagyon boldog.
Délután 1-kor el kellett mennie, hogy visszaérjen az 5:30-as előadásra.”
Mikor kisbabánk lett,
a siker nagyon-nagyon fontos volt az életünkben.
Rettegtem, hogy nem keresek eleget egy családhoz.
Számára a siker iránti vágy
legalább annyira szólt az önkifejezésről, mint a család anyagi biztonságáról.
Szeretetteljes ember volt.
És azt akarta, hogy szeressék.
Mert nem annyira babusgatták gyerekként.
Apám ezt felelte, mikor elmondtam, hogy színész lennék:
„Miért nem leszel díszletmunkás?
Honnan veszed a bátorságot, hogy Eddie Cantor
Jack Benny vagy George Burns akarj lenni? Nincs jogod rá.”
Néztem, ahogy a szüleim szó szerint próbálják túlélni a válságot.
Apám először taxisofőr volt, aztán buszsofőr lett.
Mi volt a cég neve?
- Emlékszel rá? - Hát…
- New York-i Omnibusz. - Így van.
- A városnak dolgoztam. - Igen.
Kimaradtam. Lehettem volna színész, bármi, de nem sikerült.
Színész akartam lenni.
Mit csináltál? Felmentél a színpadra és megpróbáltad?
Egyszer megpróbáltam. Egyszer-kétszer. Nem emlékszem.
Igen. Tehetséges voltam. Vagyok. Igen.
Mi történt? Miért hagytad abba?
Nem tudom. Úgy éreztem, nem fog menni.
- Jól megvoltam. - Meg tudtál élni, igaz?
Így van. Ami jött, elfogadtam. Ez minden.
Mi értelme panaszkodni?
Anyám és apám sokat veszekedtek.
Mindig a pénz miatt.
JERRY HÚGA
Mindig a pénz miatt.
Sokszor az ágy alá bújtam,
mert annyira féltem, és Jerry szedett ki onnan.
Jerry nagyon jó volt hozzám.
Ő volt az apafigura mindhármunk számára.
Jerry védett akkoriban engem és Arnoldot.
Nagyon védelmező.
- Igen, mindig. - Igen.
- Jerry ki akart törni. - Igen.
És akkor a kitörési mód a hadsereg volt.
Apám kabátja a seregből.
Melyik?
És mikor onnan visszajött, elment a Syracuse Egyetemre.
Akkoriban nagyon érdekelte a színjátszás.
Szerintem a komikusok, akiket gyerekként szeretett,
menekülést jelentettek neki, a húgának és az öccsének is.
A színházban otthonra lelt.
Mielőtt az anyja meghalt, elvitte megnézni Az aranyalma fényreklámját,
a színdarabét, amiben játszott a Broadwayn.
Az anyja nem szólt semmit.
De mikor látta egy iskolai darabban, azt mondta neki: „Szörnyű voltál.”
Rettenetes.
„Azt mondtam Anne-nek:
'Mikor megkérdezik, a szüleim bátorítottak-e valaha',
azt mondom: 'Nem kellett bátorítani.
Az igazság az, hogy apám sose mondott semmi bátorítót nekem.
Mindent egyedül csináltam.'”
Így van.
„'Talán' - mondta -, 'féltek.
Nem akarták, hogy megsérülj.'
Hirtelen megéreztem az igazságot. Anne-nek igaza volt.
Nem akarták, hogy megsérüljek. Megalázzanak.”
Mamma… Jól érezted magad ma este?
Jó volt? Mármint neked…
Joel, hogy jól éreztem-e magam? Le vagyok nyűgözve.
Nagyon hosszú volt. Mikor tegnap felhívtál,
azt kérdezted: „Joel ki?”
A Village-ben és kis kávéházakban kezdtünk játszani,
meg ilyen helyeken.
Képzelheted, mit éreztem,
mikor hirtelen elviszel vacsorázni és egy show-ra.
- Igen. - Gondoltam, lássuk, mi van…
A nappaliban előadtak egy szkeccset,
20 háztömbre a Broadwaytől,
amit aztán elő akartak adni a színpadon,
és amit sugároztak később az egész világon.
A városi kultúros eljött megnézni.
Tetszettünk neki, és felkért egy forgatásra.
Az Ed Sullivanben.
Nézték a fényreklámot odafent. Képzeljék el,
ki van írva: „Ed Sullivan Színház, Stiller és Meara, Rolling Stones”.
És most élőben New Yorkból, Ed Sullivan.
A gondolatára is gombóc lesz a torkodban.
Mikor az Ed Sullivan műsoron volt, több nemzedéknyi nagyszülő, szülő, gyerek
egy műsort nézett.
Az Ed Sullivan Show-t
úgy 20-30 millió ember nézte minden héten.
Ez természetes és laza érzés?
Ez jó? Ilyennek terveztük?
- Jó, hogy látom. - Hogy van?
Élőben ment New Yorkból,
a Saturday Night előtt.
Először azt kérdezték: „Be akarsz költözni az Ed Sullivan Színházba?”
Azt feleltem: „Ijesztő az Ed Sullivan Színházban lenni?”
Hölgyeim és uraim, a Supremes!
Igen, így van, Elvis Presley!
A Beatles!
Ez volt a showbiznisz csúcspontja.
Igen.
Anyu elmesélte, milyen ideges volt,
mikor kijött az emeleti öltözőből.
Az utat a liftig, ami levitte a színpadhoz, és hogy hányingere volt.
Mindenki a kulisszák mögött hányt. Ha volt eszed, drogoztál, én mondom.
Hatalmas feszültség.
Kíváncsi vagyok, hogyan… Gondoltál erre? Mert…
Arra gondolok: „Egy esélyed van a poénokra, ne szúrd el!”
- Igen. - Mármint,
keményen pofon verem magam. Kétszer.
Komolyan?
- Így. Kész? - Igen.
- Ez az? - Ez.
Igen.
Csak ennyijük volt.
És ha jól csinálták, a következő héten visszahívhatta őket.
Köszönöm.
A csapat, akivel találkozni fognak, teljesen új.
Új módon közelítik meg a komédiát.
Most ő a Különválás rendezője és producere.
Újra itt a The Late Show-ban…
Jerry Stiller a fiatalember
és a lány Anne Meara. Köszöntsük őket szeretettel!
Jerry Stiller és…
Tanúi vagyunk
minden idők egyik legnagyobb emberi történetének.
Ez a férfi 24 órára élve
egy óriási bálna hasüregében rekedt.
Mi a neve?
Jónás.
Furcsa, ironikus csavar, hogy az előttünk ülő férfit
ugyanúgy hívják, mint azt, aki régen hasonló sorsot szenvedett el.
Folytassa, Jónás úr!
Valaki mással is megtörtént ez?
Rég volt, uram.
Nem semmi ez a Kalifornia!
Nagyon rég volt, Jónás úr.
Ha megtörtént már, újra meg fog.
- Nem érti, uram. - El kellene keríteni.
- Az biztos. - Nem szabadna nyitva hagyni.
'63-ban kezdenek az Ed Sullivan Show-ban.
Aztán visszahívta őket, és ők visszajártak.
Épp megszülettem, és beköltöztek az új lakásba a Riverside Drive-on.
Úgy 11 000 dollárt fizettek érte.
A Sullivan Show ránk nehezedett.
Hat percet kellett előadnunk, méghozzá viccesen.
- És önök írták? - Igen.
Hirtelen biztonságot jelentett.
De a hátulütője az volt, hogy mindig meg kellett csinálniuk.
Mert valahányszor szóba került egy Ed Sullivan időpont,
két hetünk volt elkészülni az új anyaggal.
- A világ megőrül. - Mikulásné!
Mesüge.
Mikulásné, örülök, hogy ezt mondta,
- mert egy dolgot bizonyított. - Ez egy eszkimó szó, amit itt tanultam.
Ez óriási.
Ez nem semmi.
Elfogytak a helyszínek.
Volt egy fickó és egy magas lány, volt a főnök és a feleség.
Anne játszotta Mikulásnét…
- Annak a manónak mocskos volt a szája. - Értem.
- Nincs értelme, hogy mesüge nő. - Tessék, Mikulásné?
Ez egy eszkimó szó, amit a környéken tanultam.
Értem.
Ezek lettek a híres védjegy szkeccseik.
- Például a Számítógépes randi. - Igen. Hű!
Az ötlet, hogy eljátsszuk az etnikai hátterünket,
még sosem merült fel.
Volt egy szkeccsük, a számítógépes randi,
amit akkor találtak ki. A szkeccsben
egy zsidó pasi és egy ír katolikus lány összejönnek.
Ez Jerry ötlete volt.
Létrehoztuk Hershey Horowitzot és Mary Elizabeth Doyle-t otthon.
Itt egy csodálatos csapat, és előadnak önöknek valamit,
amit örök klasszikusként fognak számontartani.
Stiller és Meara csapata ezt a szellemiséget testesítik meg.
- Jó napot! - Jó napot!
Hershey Horowitz vagyok.
Én Mary Elizabeth Doyle.
„Doyle”?
„Horowitz”?
Horowitz.
H-O-R-O-W-I-T-Z.
- Ó! - Hershey.
Akik látták, hogy próbáljuk a jelenetet, azt mondták:
„Sosem működne, mert nem érvényes mindenkire.”
És még soha senki nem csinált ilyet.
Vannak testvérei?
- Három fivérem. - Ó!
Bach, Buzi és Saul.
- Bach? - Bach.
- „Bahh.” - Nem. „Bah.”
Bach. Elnézést!
De megérintette az embereket.
És főleg Ed Sullivant, aki ír volt,
és a felesége, Sylvia, zsidó.
A szkeccs végén ő ott volt,
és a szép kék szeméből folyt a könny.
Nem tudott túljutni a…
És végül ez lett az ikonikus szkeccsük.
Elértünk egy…
Csúcsot?
Igen, ez jó szó.
Az Ed Sullivan Show számunkra
könnyebbé tette, hogy klubokban játszhassunk,
és rendes fizetést kérhessünk.
Saját komikus stílusuk van. Jerry Stiller és Anne Meara.
Itt vannak.
Elhívtak Clevelandbe, Detroitba, Millwaukeeba, Chicagóba.
Anne Meara és Jerry Stiller humora.
Nagyon rég nem hallottam ilyen jó humoranyagot.
A való életben házasok. A férfi zsidó, a nő ír.
Ők ilyenek.
Köszönjük, hölgyeim és uraim.
És most szeretnék bemutatni két nagyon híres sztárt,
akiket mindenki szeret…
Stiller és Meara.
Köszönöm. Nagyon jó, hogy eljöttek.
Meg kell mondanom, ha Annie-re néznek,
nemcsak a humoristatársamat látják,
hanem a két gyerekem anyját is.
És ő az egyikük apja.
Egyre több munkájuk lett.
Megismerték őket, híresek lettek.
És Jerry imádta ezt.
Szerette, ha felismerik,
boldogan osztott autogramokat,
örült az elismeréseknek.
Jerry, mi zavar legjobban?
Mikor valaki kritizálja az előadásodat, pedig szerinted jó volt,
vagy mikor valaki áradozik róla,
- és szerintem borzalmas volt? - Mikor valaki kritizál…
Így van. Mindenki értette.
Ez a siker nagyon fontos volt neki.
Anyut érdekelte a munka, de nem az határozta meg.
Tudni akarod, mikor lejössz a színpadról?
- Csak kérdezem. - Nem, azt hiszem…
Nem akarom tudni.
Felvállalta magát. Szerintem ez néha megőrjítette anyámat.
Szeretett kapcsolódni a rajongókhoz, igaz?
Épp beszélgettek, valaki odament:
„Jerry, szeretlek!”
És anyám azt mondta: „Épp beszélünk.”
Apám meg azt: „Meséljen a gyerekeiről!”
Tényleg. Így volt.
Emlékszem, egyszer az utcán voltam,
arról beszéltem neki,
hogy úgy érzem, nem figyel ránk eléggé, és miközben beszéltünk, valaki az utcán
azt mondta: „Jerry, imádom a munkáját.”
És ő elkezdett vele beszélni.
Ez azért vicces, mert pár hete
egy étteremben voltunk, stresszelt valami főiskolai dolog,
és az ott levő emberek közös fotót akartak veled.
Eszembe jutott, mennyire zavart, hogy a világ megáll a fotó miatt.
- Tudod, hogy értem. - Bennem több van apuból,
- mint anyuból. - Pontosan.
- Kérhetek egy szívességet? - Igen.
- Kívánhatok jó éjt Amynek és Benjynek? - Hogyne.
Jó éjt, Amy és Benjy!
Mikor anyáék elmentek LA-be
valami játékműsorba vagy talk show-ba,
először is hiányoztak.
De emlékszem, milyen jó móka volt.
- Későig fennmaradtunk… - Igen.
…és volt titkos kopogásunk a falon.
Igen.
Kopogd le!
Jó éjt!
Jó éjt, végre!
- Bubu! - B-b-b…
Aztán jól odacsaptam.
- Saját kis világunk volt. - Igen.
Az épületünknek saját ökoszisztémája volt, mivel olyan nagy volt.
Sok jövés-menés volt
az egyes lakások között,
így fel-le járkáltunk a lifttel vagy a lépcsőn.
Ez a 70-es évek volt,
ezért kevésbé kipofozott és kevésbé biztonságos.
Igazi közösségélmény volt.
Minden barátom az épületben lakott. Adam Max. Az apja Peter Max, a művész.
Feljártunk hozzájuk, és Peternél sok érdekes ember volt.
Pl. Szvámi Szatjánanda
és mindenféle menő, laza 70-es évekbeli emberek.
Sok alkotóenergia volt az épületben, és…
Elkezdtem felvenni egy kamerát, ahogy apám szokta.
Saját filmeket készítettem.
Jó estét, ez az „Egy óra Benjamin Stillerrel”.
Szünet.
Apám vett nekem egy Szuper 8-as kamerát. Szerkesztői felszerelést is.
Menedék lett számomra.
Mikor nem voltak otthon vagy veszekedtek…
vagy nem figyeltek ránk, mert olyan sokat dolgoztak,
ebbe belemerülhettem.
Nehéz elképzelni, hogy a lakás nem lesz többé.
Bármikor is döntünk úgy, hogy előszedjük ezeket a holmikat,
az ingatlanosok azt mondják:
„Tegyünk el mindent, és rendezzük be az eladáshoz!”
Ez nem a valóság… Most nem vagyok kapcsolatban vele.
- Igen. És ez… - Őszintén szólva.
…tesz nekem mindent valóságossá.
- Pontosan. - Az a hely már nem itt van.
Apu felveszi a hangomat…
- Csinálunk egy szkeccset, jó? - Figyelj!
Ezt színezd ki, míg mi megírjuk a szkeccset.
Nagyon kevés ember elég szerencsés, hogy együtt meglelje,
amiről gyerekként álmodik.
Nagyon szerencsések vagyunk,
hogy megtaláltuk a szerelmet és a boldogságot a munkánkban.
Nagy löketet ad, hogy megvalósíthatjuk.
Emlékszem, volt egy fehér harmonikaajtó.
Mindenhez értenem kellett.
Feleség, szerető, kedves, haver, szakács. Aztán azt mondod: „Majd én főzök.”
Ha az ajtó zárva volt, dolgoztak.
Régen színésznő voltam. Jó voltam, mielőtt megismertelek.
És akkor nem lehetett zavarni őket.
És azt mondod: „Heti 50 dolcsiért.”
Heti 50 dolcsiért mindenkinek megy.
Néha nevetést, emelt hangot hallottunk.
- Én főzök. - Te főzöl.
De akkor ki takarít? Én. Rendetlen vagy.
Sosem tudtuk, valódi volt-e vagy próbáltak valamit.
Ő a világ legviccesebb nője, színpadon és azon kívül.
Az a helyzet, hogy mikor ilyen vicces dolgokat tesz, én…
én kizsákmányoló vagyok, opportunista.
Fogok egy ceruzát és leírom. Amint ezt teszem…
Azt mondja: „Felhasználhatjuk egy előadásban.” Meg tudnám ölni.
Hol végződik a műsor és kezdődik a házasság?
Gyűlöllek.
Te gyűlölsz? Én gyűlöllek téged.
Nem tudod, milyen az a gyűlölet, amit irántad érzek.
Ahogy én gyűlöllek, az olyan gyűlölet…
…olyan forró gyűlölet.
Gőzölgő, gonosz gyűlölethalmokkal gyűlöllek.
Van egy „Gyűlölet” című szkeccsünk.
A te gőzölgő gyűlöleted gőze…
Mondom Anne-nek: „Gyűlöllek.” Mire ő: „Te gyűlölsz? Én gyűlöllek téged.”
Egy nap a hatéves Anne jött a szobába,
meghallotta, hogy ezt mondjuk egymásnak, ránk nézett egy pillanatra,
és mi nem tudtuk, mit mondjunk, ezért azt mondtuk:
„Amy, anyu-apu csak próbál.”
Amy ránk nézett és elkezdett mosolyogni.
Úgy két héttel később tényleg veszekedtünk.
Amy bejött és megkérdezte…
„Anyu-apu próbál?” „Nem, anyu-apu veszekszik.”
- „Menj ki innen!” - Kezd kicsit bonyolult lenni.
- Még nem is ismertelek, gyűlöltelek. - Még meg sem születtél, gyűlöltelek.
Az egyik, amin gondolkodni szoktam,
hogyan lesz valami olyan, amire azt mondjuk:
„Igen, ezen nevetni fognak. Ez vicces.”
De mi a realitása ennek a történetnek?
Nem tudjuk, Ben.
Ezért vagyunk olyan elcseszettek. Ezért…
Ezért készül ez a dokufilm?
Majd rájövünk, ha átnézzük a holmikat.
Anne és Jerry egy nagy lakásban élnek a West Side-on,
a lányukkal, Amyvel és a fiukkal, Benjyvel.
A humorista anyaguk nagy része otthon kezdődik.
Ebben a házasságban nyilván nincsenek kommunikációs problémák.
- Én… - Az alsóneműjét sem
veszi fel a padlóról.
Így beszélsz
a New York-iak előtt?
Mikor felnőttél, az…
Ha művész vagy, nem érdekel az alsóneműd.
- Nem törődsz az olyanokkal, mint… - És én mi vagyok? Levegő?
De ami fontos, hogy Anne és Jerry számára
a család az első és a showbiznisz a második.
1976 van, és a fiamat, Benjyt filmezem, ahogy jön le a dombról.
Kb. öt km/órával ezen az őrült pályán.
Akartál valaha színházban játszani vagy…
Mi ez az izé itt?
Ben Stiller vagyok, ennek a show-nak a narrátora.
Mi történt a kedves Alice-szel, akit régen ismertünk Csodaországban?
Nagyon korán van. Úgy reggel fél 7.
Alszom még. Viszlát!
Annyi egyedi színházi ember között nősz fel.
Igen.
Mindig készen fura improvizációkra.
ABC Sports, a nagy olasz búvár interjúja.
Tudom, nyerni fogok, mert rajtam van a kabalaingem.
- Lássuk, hogy merülsz! - Viccelsz?
- Reklámot! Gyorsan! - Ennyi!
Mikor gyerekek voltunk, őrült szerepeket adott elő.
Úgy érzem, te is ezt teszed.
- Jó, hogy ezt tesszük. - Nekem is. Ezek vagyunk.
Jobb, ha most megyek.
Szeretünk, Mr. Apple.
Még egy dolog. A nevem Mr. Anaragreenapopo.
Apu, tudod még egyszer, csak hangosabban?
Anaragreenapopo.
Benjy, anyukád azt mondja,
szeretné, ha nagy producerré cseperednél,
és akkor apádnak és neki főszerepeket adnál.
Felvennéd őket?
- Nem. - Nem? Benjy!
- Mi ez? - Mi ez? Igen.
Hű, de gyorsan felejtenek!
Valaki mást vennék fel.
- Miért? - Miért?
Nehéz lenne dolgozni veletek.
Benjy, bevennéd a szüleidet a filmjeidbe?
Nos, nem.
- Miért nem? - Nem hiszem, hogy bevenném őket.
Szerintem nehéz lenne velük dolgozni.
Szerintem valaki mást vennék fel.
Nem is így mondtam.
Abba a filmbe nem illenének, amit meg akarok csinálni.
Ez… Nem lenne…
Dolgoznátok a külügyminisztériumnak?
Miért? Miről szól a film?
Kalandfilmet készítek, krimit vagy ilyesmit, de vígjátékot soha.
Nem szeretem a vígjátékot.
Au!
Ben vagyok Ez az én show-m, hé
„A Fox új vasárnap esti műsora, a Ben Stiller Show
ami holnap este 7:30-kor indul a Channel 5-on,
filmszkeccsek gyenge gyűjteménye,
egy komikussal, aki nem való főműsoridőbe.”
„Ön is kaphat önálló tévéműsort, mint Ben Stiller,
ha showbiznisz családból származik.
A szülei rokonszenves humoristák, Anne Meara és Jerry Stiller.”
„Humorista család leszármazottja.”
Számomra az, hogy saját karriert akartam,
sok mindenben kapcsolódik a szüleimhez.
Nehéz kilépni az árnyékukból.
Előadóművészként, színészként, humoristaként. Ugyanakkor emberek is.
Sokáig úgy éreztem, nehéz felérni hozzájuk.
Egy részem nagyon
- el akart távolodni tőlük. - Igen.
Mr. Munster!
Azon nevetek, hogy ezt mondod,
mert ellentmondasz önmagadnak,
mivel egyikük vagy mindketten benne voltak a filmjeidben.
Nem voltam hülye. Viccesek voltak.
Még a kazettám a Saturday Night Live meghallgatására is…
Nézd, anya, nagy szívesség.
Van bent egy kiégett író.
Sok anyagom van, ami kell.
- Gyors voltál. - Kezdd elölről!
- Mi ez? - Régi cucc.
- Apuval csináltunk egy hosszú… - Stiller és Meara cuccot?
- Igen, a Sullivan Show-ban. - Az jó.
- Nem, nem jó. - Várj!
Ez 30 éves. Nem jó ide.
Felhasználtam őket.
Ha most kapcsolódtál be: ma az én napomat követjük.
Az egyik szkeccs a műsorban
arról szólt, hogy családterápiára megyünk.
Showbiznisz családból származom…
Tényleg voltunk terápián.
Ez az életem.
Szeretnék beszélni arról,
hogy a családomat hogyan rémíti meg a sikerem.
Jerry, kérem!
Nem, tudod… ez nyilvánvaló.
Nem bírod elviselni, hogy sikeresebb vagyok, mint te.
Miről beszél?
Rosszul vagyok, hogy Ben kisajátítja a beszélgetést.
- Ez van minden alkalommal. - Jó.
- Ez a nővérem, Amy. - Nem! Komolyan. Idejössz,
és totál kisbaba vagy.
Az életünkkel tápláljuk a kis műsorodat. Undorító.
- Kis műsor? - Igen, az, Benjy.
Miért nem meséled el, amikor ágyba pisiltél a barátnőddel?
- Fogd be, Amy! - Azért, mert igaz!
- Elég! - Fogd be! Utállak!
Ez azért volt nevetséges, mert akkor nem ismert senki.
Cseszd meg magad és a kiskutyádat is!
Vigyázat! Tojás van nála!
De a határvonal mindig elmosódott volt a családunkban.
Úgy nőttünk fel, hogy együtt dolgoztak
és improvizáltak a jeleneteikhez.
Mi is ezt tettük gyerekként, mert ők is, és nekik bevált.
Beverem a szádat!
- Úgy tűnik, egy nő… - Anyu beszél, édes!
Olyan jól bevált, hogy szó szerint az identitásuk
és a megélhetésük lett.
Mindig véletlenül voltam vicces. Jerry vett rá, hogy humorista legyek.
Sokkal könnyebb véletlenül viccesnek lenni, mint…
- És én… - …esténként kétszer egy klubban.
Mindig kibányászta és kihúzta belőle,
mert annyira csodálta.
De nyomást is gyakorolt rá.
Szerinted mindegyik jelenet nyerő lesz.
De mikor elmondod, nem vicces.
- De ha én mondom, vicces lesz. - Igen.
Miután megvoltak ezek az erősen stresszes fellépések,
ki akarta engedni a gőzt…
és elment a Patsy'sbe, hogy megigya a vodkáját.
Kemény volt.
Ezen a nyáron kicsit ideges voltam.
Egy lakókocsiban voltunk. Benjy odajött hozzám. Megkérdeztem, mi az.
Amy odament Benjyhez, és azt mondta: „Hagyd békén anyut!
Nem látod, mekkora nyomás alatt van?”
Ez történt. Rájuk kiabált, aztán furcsán néztek rám.
„Hogy érti ezt?”
Mondom: „Holnap este előadása van.
Kicsit ki van borulva. Ne törődj vele!”
Miért suttogsz? Mi ez, Watergate?
Mi ez? Beszélj a magnóba!
- Köszönj, Ben! - Üdv!
Nem tudom, mit csinálsz. Be fogsz dilizni.
Ezt a gyereket…
erre az alkalomra béreltem ki.
- Helló! - Mi a neved?
- Mondtam, hogy Benjy. - Mi a neved?
- Kibéreltük ezt a kislányt. - Amy.
Úristen!
Amy vár egy szülőre…
Volt egy…
Nem gondolod, hogy színes gyerekkorunk volt?
Igen. Látom anyut… Számomra ez…
Igen, persze, hogy színes volt.
De azt is látom, hogy anyu részeg.
Szerinted részeg? Nem hiszem.
Viccelsz?
És úgy érzem… Azt is tudom, hogy ezért is reagálok igy.
- Látom. - Hm.
„Miért viselkedsz ilyen őrülten?”
Nem tudom, részeg volt-e.
Vagy csak vicceltek. Apu sem volt éppen normális.
Boldognak látom. Ők határozottan…
- Mi zavar téged? - Nem tudom, hogy ő, de…
- Kibéreltük ezt a kislányt. - Amy.
Kisétáltál innen. Nem tudom, mennyit ittál.
Elborul az agyam.
Nem tudom, mit mondjak. Nem tudom, mit tegyek. Melyik…
Kész, megcsináltad.
Túlzásba estél.
Igen, túl sokat ittam. Iszom.
Nem a világvége.
Jerry már a második italnál azt mondja: „Elég. Nem tudod, ki vagy.”
Hülyén viselkedik pár ital után?
Azt mondja: „Ne tedd! Amit teszel, visszahat rám.”
Ilyenkor Anne általában elalszik a kabátokon.
Megtalálom a szobát, ahol a kabátok vannak.
Végül valaki nercbundájára nyálzok.
- Teljesen ártatlan. - Nem az nercbundám, hölgyem.
- Nekem nincs. - Ma…
Mikor ivott, apám nem igazán tudta, hogy kezelje.
Szerinted félt beszélni róla?
Azt hiszem, nagyon szerette,
- és odavolt érte. - Így van.
Emellett a közös munkájuk,
- fontos volt, hogy működjön… - Igen.
…hogy egyedül kellett kitalálnia, hogyan kezelje.
De úgy érzem, haragudtam rá, hogy nem ismerte be nekünk.
Mindennél jobban szeretett minket, de azt hiszem, próbálta
- kitalálni, hogy igazodjon el. - Így van.
Olyan dühös voltam, amiért nem volt ott nekünk.
De nem hiszem, hogy megértettem.
- Igen. - Egy ideig.
Nem hibáztatlak.
Teljes felelősséget vállalok azért,
ahogy válaszolok vagy reagálok.
- Sajnálom. - Oké.
- Csináltam neked kávét. - Kösz, kérek.
Amy Stiller áll mögöttem.
Először jött el Írországba. Mondhatsz bármit, amit akarsz.
Írországban vagyunk, és az első vakációnkon.
Amikor nyaralunk, nem is nyaralunk,
mert ahányszor elutazunk, mindig dolgoztok.
Miről beszélsz?
Apu és anyu általában dolgozik…
Ez egy igazságtalan vakáció, mert amikor csak elmegyünk valahová,
apám és anyám azért megy oda, mert dolgozniuk kell egy klubban.
Belehülyülök a bűntudatba.
Én vagyok a világ legrosszabb felesége és anyja.
Most saját magamat becsmérlem,
abban a reményben, hogy jobban leszek, ha kimondom. Ez érthető?
Mindenkinek?
A gyerekek azt mondják: „Nem vagy az, mami.”
Igen, akármi. Mert nem vagyok otthon eleget.
Nem bánnám, ha jól csinálnám, de szörnyű ember vagyok.
Úgy érzem, anyukádnak mindig is megvoltak a maga hibái.
Igen, nagyon nyíltan beszélt róla.
Nagyon nyíltan.
Szeretett azokról a dolgokról beszélni, amiket nem csinált meg.
Szülőként és anyaként,
hogyan szúrta el: „Dolgoztunk, erről lemaradtunk.”
Eljött hozzám, mikor anya lettem,
és azokban a pillanatokban,
mikor minden őrült volt és elsöprő, anyukád azt mondta nekem,
milyen remekül csinálom.
Tudta, hogyan érezzem azt, hogy jól csinálom, amit csinálok.
De elismerte, ami nem ment neki.
„És amikor a szíve már nem volt olyan zárt…”
De úgy gondolom, számára
abból eredt, hogy túl kimerítő volt anyának lenni,
mert úgy érezte, nem készült fel rá.
Igen.
Milyen traumatikus lehetett olyan fiatalon elveszteni az anyját!
Aztán megszületett Amy és én, ami teljesen maga alá gyűrte,
és még ott volt az is, hogy az Ed Sullivanben kellett játszania,
és ott voltak még az előadások is. Kemény volt.
Mi van a te családoddal? Te voltál a legfiatalabb?
Azt hiszem, olyan vagyok, mint te. Te egyke vagy?
Nem. Csak szeretek úgy tenni.
Tudod, ez mit jelent? Hogy el vagyok kényeztetve.
Én vagyok a legjobb és a legrosszabb, egyedüli gyerek.
Egyke voltál? Anyukádhoz vagy apukádhoz álltál közelebb?
Anyukám meghalt, mikor kicsi voltam.
Apuci kislánya voltam.
Ír hercegnő voltam Long Islandről.
Anyám szerette a filmeket.
Én is, mert ő szerette.
Olyan akartam lenni. A filmvászonra akartam kerülni.
ANYUKÁMNAK
Ő írta az anyukájának.
„Anyukámnak. Ami a költészetet illeti, abban én vagyok a vesztes.
De csak annyit mondhatok, te pedig a nyertes.
- Szeretettel, Anne.” - Olyan, mint az én írásom.
Hűha!
„Ajándék, ami örömet okoz anyák napján. Szeretettel, Anne.”
Úristen!
Csak apám és én voltunk. És…
Apámat az ujjam köré csavartam,
mert zavart és ideges volt, mióta anyám meghalt.
Gyűlöltem azokat a napokat.
„1940. október 15-e van,
egy tejesdobozon ülök a bérelt bungaló oldalánál,
távol a Baker Hill Road-i régi házunktól.
Anyám még mindig boldogtalan volt.
Sok szomszéd nyüzsgött a gyepen, és egy mentő állt meg a járdánál.
Apám a házban volt a mentősökkel, akik próbálták újraéleszteni anyámat,
aki megnyitotta a gázt, és belélegezte az öröklétet.”
Mesélt nekem anyám öngyilkosságáról.
Ami megdöbbentett.
Az anyja nyilván depressziós volt, de azt mondták, csak lehangolt.
- Nem mondták, hogy depressziós. - Csak hogy lehangolt.
- Lehangolt volt. - Igen.
SZÍNMŰÍRÓ
Azt hiszem, innen jött Anne komikus zsenije,
hogy próbálta felvidítani Mayt.
Azt hiszem, az anyja, May, egy lépéssel a közönség mögött van.
Ott van ő, hogy életben tartsa az anyját.
Anne és Jerry is sötét helyről jött.
Mindig a fényt keresték.
Szeretek Anne-nel dolgozni,
és olyan rezgéseket érzek, mikor vele vagyok, amiket mással nem.
Hogy miért van ez, nem tudom megmagyarázni.
Talán valami szörnyű igény,
amit valaki érez a másik iránt. Nálam nagyon erős.
Gyerekként láttam őket együtt dolgozni,
a műsoruk hajtotta őket tovább.
De volt feszültség a házasságukban,
ami abból eredt, hogy mást akartak.
De összekötötte őket a műsor.
- Mit csinálnak, mikor veszekszenek? - Sokat kiabálunk, megütjük egymást.
Mit szoktak mások?
Anne-nek és nekem megvan a módszerünk a férj-feleség vitákra…
A legrosszabb, ami történhet bárkivel,
a közöny. A hiánya a…
Sosem voltam veled közömbös, Jerry. Mindig is törődtem veled.
Sosem voltam közömbös. Tudod, én…
- Mondd, mit éreztél? - Te sosem voltál…
Mindig úgy éreztem, mikor volt mondanivalód…
Kapcsolódj az igazi érzelmeidhez!
Az a valóság, hogy mikor összeházasodsz valakivel…
Tudni akarja az érzéseidet.
A védjegyük dinamikája: „Jerry, fogd be! Ez nem érdekes.”
Nem tudom, ez mit jelent, Jerry.
Most fogd be!
Soha nem beszéltél ennyit egyhuzamban,
anélkül, hogy félbeszakítanál.
Miért hagytam neked?
A hozzájárulás mindkettőnkre vonatkozik.
Nem akarom, hogy azt higgyék, elfojtom minden ötletedet.
Beszélj, Jerry, ha szeretnél.
Ez volt a dinamika az életükben,
amiről tudták, hogy működik a műsorukban.
Ezt minden nő megértené a közönségben.
Ha napi 24 órában együtt vagytok, én mondom, Lily, meg tudsz őrülni.
- Először is ő szórakozik… - Nagyon ritkán látom.
- Néha hétvégén. - Ami ezt illeti…
Beszélni akartam veled.
Néha azon gondolkodom, milyen hatással volt ez a kapcsolatukra.
Derek, minden rendben? Egy hete próbállak elérni.
Egy hete?
Úgy hiszem, ezt érezhetted a mi kapcsolatunkban.
Mikor összejöttünk, és elkezdtünk együtt dolgozni,
kezdetben
volt egy természetes ellenérzésem…
- Igen. - Érezted?
Érzem, hogy volt történelme.
És sok tapasztalatod volt,
hogy mit jelent ez egy kapcsolat számára,
hogy ez plusz terhet hoz,
mikor így esztek, alusztok, lélegeztek egymással.
Megérted, hogy a világ nem körülötted forog…
Jó.
Úgy éreztem, féltetted magadat és engem is,
hogy hogyan fog ez kinézni a világ számára.
- Nagyon terhelt volt. - Igen.
Azt éreztem: „Várjunk csak, nem akarok olyan lenni, mint a szüleim.”
Ez volt apu szobája.
Anyué a szomszéd szoba.
Nem tudom, hogy jutottak el addig,
hogy külön hálószobájuk legyen, de eljutottak.
Egybenyíló szép lakosztály. De azt hiszem, így akarták.
Hatvankét évig voltak házasok. Milyen volt a kapcsolatuk?
Mi volt a megegyezés egymással, hogy ilyen sokáig képesek voltak
fenntartani?
Nem a közelségükre gondolok. Úgy érzem, nagyon közel álltak egymáshoz.
Ugyanakkor nagyon mások is voltak.
Az én Margaret Marym 15 éves.
- Nem egy Einstein. - Aha.
Nem tudja megkülönböztetni a madárfészket a petefészektől.
Értem. Mrs. Mulcahy…
Nagy bajban lesz, ha majd szülni akar.
Mrs. Mulcahy…
Úgy érzi…
Mikor nézem a műsorukat, látom, hogy apa keményen dolgozik.
Újra és újra begyakorolta, nem akarta elszúrni.
Anya csak úszott az árral.
Emlékszem, anyu azt mondta: „Apu hajnal ötig tanulta a szövegét.”
Azt hiszem, én is örököltem a perfekcionizmusát.
Egy része jó…
De egy része…
- Egy része jó. - De egy része…
Elveszi a dolgok élvezetét.
Pontosan így van.
Jerry komoly volt, és reggel, délben, este próbált.
Elég jó, megvagy.
Oké, Jerry.
Küzdött minden szóval, minden mondattal.
Igen.
A magam módján kell csinálnom. Fel kell készülnöm.
És te nem akarsz felkészülni.
Hogy mered ezt mondani?
Édesem, ne mondd ezt! Te nem…
Hogy mered azt mondani, hogy nem készülök fel? Felkészülök!
A felkészülni szó mást jelent neked, mint nekem.
Egyetértek.
- Jerry, mondani akarok valamit. - Mit, Anne?
- Nagy rajtunk a nyomás. - Tudom.
Tudod, mekkora nyomást gyakorolsz rám?
Csoda, hogy elég szabad vagyok ahhoz, hogy félig-meddig képes legyek rá.
Apámnak erős volt a munkamorálja, és ez tartotta…
Így jutott el oda, ahová kellett, de képtelen volt elengedni.
Nem bírom azt a feszültséget, aminek magadat teszed ki.
- De az az én feszültségem. - Igen, de ez átitatja
és beleszivárog a hangulatba, míg vágni nem lehet a levegőt.
Nem tudom elmagyarázni vagy tagadni,
vagy bárhogyan megindokolni, min megyek át…
Mire vége az estének,
azt mondom: „Hála istennek, hogy vége.”
- Igen. - „Nem hagytam cserben.”
Önmagadat nem hagytad cserben?
Leszarom.
Sok furcsaságot csinálsz, édes.
Igen.
Az biztos.
- Neked is vannak furcsaságaid. - Nem kell személyeskedni.
Miért keményíteném a gallért, amin az áll: „Tilos keményíteni”?
Hogy megemeld az állad.
- Gyenge az állad. - Gyenge az állam, mi?
Ahogy anyádnak.
Hol lenne anyu apu nélkül?
Én így látom: „Hol lenne apu anyu nélkül?”
Nem tudom, apunak lett volna-e karrierje humoristaként anyu nélkül.
Annyira odavolt érte, úgy értve, szüksége volt rá…
hogy vele dolgozzon. Szerintem nagyon szerette.
Nem akarta kockáztatni, hogy elveszítse,
vagy hogy ne legyen ott neki és a műsoruknak.
Jó volt az előadás?
- Van ötleted, miért… - Mert te ott voltál.
Tudom, a munka, és ahogy reagálnak rád,
és hogy milyen csodás előadásaid vannak adott körülmények között,
bármi legyen is. Mindig ott vagy.
Jól tudom mindezt.
Tudatában vagyok.
És végül, mikor a dolgok félig rendesen mennek…
kínos a megkönnyebbülésed.
Mintha azt mondanád: „Hű, de jó volt! Olyan…” Tudod?
Hogy sikerült? Rendes fickónak tartanak.
Nem akarom, hogy rendes fickónak tartsanak.
- Összezavarja a fejed. - Nem zavarja össze, Anne.
Nem, Anne, az emberek szeretettel néznek ránk.
- Senki sem néz… - Csak egy dolog.
Mi az?
Mielőtt elhagynánk ezt a bolygót,
kell lennie valami módnak, hogy hitelesen tekints magadra,
anélkül, hogy aggódnál, mit gondolnak rólad.
Ez örömtelen.
Abszolút örömtelen.
Mindig gondolkodtam azon,
anyámnak milyen kapcsolata volt Christine-nel.
Hallottam anyám hangját a fejemben,
mikor túlságosan a munkára koncentráltam.
Emlékszem, anyám azt mondta: „Ott kell lenned a családodnak.”
Nos, 3700 gramm. Egy héttel korábban jött.
Úgy érzem, volt olyan időszak,
mikor a munka volt az igazán nagy prioritás.
És ahogy beszélünk erről, látom, hogy ez olyan, mint apádnál.
Hogy amikor nagyon jó munkát végeztél,
akkor is csak azt látod, ami nem ment.
- Így van. - A vereséget. Az abszolút vereséget.
És ahogy a háttérben segítettünk neked eligazodni,
család lettünk, ahol felmerültek olyan kérdések, hogy mit tegyünk.
Pl. „Ha ez nem megy túl jól, blabla.
- Ha jól megy…” Tudod? - Igen.
És azt hiszem… mármint…
- Azt hiszem, a szó a… - Szívás.
Igen, és az is:
„Ne tégy úgy, mintha nem hatna rád,
- adj neki hangot.” - Így van.
Jóban és rosszban.
Emlékszem, Anne félrevont, és azt mondta:
„Vigyázz magadra!”
- Jelezve, hogy támogat. - Igen.
És te vagy a fia.
Miért vagy olyan szomorú?
Úgy éreztem… Ben kurta volt a telefonban.
- Undok volt? - Nem, csak…
- Dolga volt? - Igen.
- Ez minden. - Túl sok feladata van.
Ezt gondolom.
Akar találkozni?
Nem hiszem.
Folyton ezzel kerülök szembe: „A szüleid fia vagy.”
És mikor szülő leszel,
azt hiszed, nem követed el a hibákat, amiket a szüleid.
- És végül… - Épp ugyanazt teszed.
…más hibákat követsz el vagy ugyanazokat.
Ella nemrég azt mondta nekem:
„Szó szerint nem emlékszem, hogy ott voltál gyerekkoromban.”
Igen.
Lássuk, mit csináltál a múlt héten!
Sokat dolgoztam. A családom LA-ben volt,
ezért egész nap dolgoztam.
Csak egy szabadnapom volt a héten.
- Igen… - Nos…
De minden szülőként elkövetett hibámért… Volt néhány.
Tudom, ez megdöbbent téged.
És még ki is vágtál.
Kivágtalak a Walter Mitty titkos életéből.
Valószínűleg életem legrosszabb döntése.
- Mi az? - Cuki ez a ruha.
Ez arra van… Dolgozom.
- Nem minden rólad szól, Walter. - Mi?
- De aranyos vagy! - Nagyon féltem.
Emlékszem, hogy nagyon féltem. Semmi értelme sem volt a filmben.
Abban hasonlít a saját gondjaimra, hogy mennyire munkamániás vagyok,
- vagy „perfekcionista”. - Igen.
Kapcsolódik ez hozzád?
- Talán. Igen, gondolom. - Hozzám?
Vannak dolgok, mikor egy kemény nap után,
vagy mikor valami rosszul megy,
túl sokat agyalhatsz. Tudod, hogy értem?
És ha egyszer belemerülsz,
nehéz kijönni belőle.
Ezért visszafogod a szórakozást, mikor vakáción vagy. Tudod, hogy értem?
Annyi minden között próbálsz egyensúlyozni.
Rendező vagy, színész, producer, író.
De ugyanakkor apa is. Igaz?
Néha úgy éreztem, ez volt az utolsó a sorban.
Volt egy alkalom, mikor ültem a konyhában Quinnel, még kicsi volt,
és mondtam neki, hogy elkészítem az Éjszaka a múzeumban 3-at,
ami miatt pár hónapra Kanadába kell mennem.
Láttam, hogy megnyúlik az arca, és azt mondta:
„Bár itthon maradnál!”
Emlékszem, szánalmasan azt mondtam:
„De hát szereted az Éjszaka a múzeumbant!” De nem vigasztalta.
Az dolog iróniája, hogy azt hittem, sokka jobb vagyok, mint a szüleim,
azt hittem, sikerül. Hétvégente hazarepültem,
és különleges helyeken játszhattak a gyerekek, ha eljöttek a forgatásra.
De valójában - és beszéltek is erről -,
számukra ugyanaz volt, mint amin én mentem át gyerekként.
És akkoriban egyáltalán nem láttam ezt.
- Mikor szétmentünk… - Igen.
Úgy éreztem: „Kudarcot vallok. Nézzük a szüleimet!”
Elképesztő, több mint 50 éves házasságuk volt.
- Igen. - És én nem érhetek fel ehhez.
Nem olyan könnyű a feleségednek lenni.
- Szeretsz engem? - Tessék?
Szeretsz engem?
Hogy mi?
Szeretsz engem?
Hogy szeretlek-e?
A gyerekeink felnőnek És anyád újra a városban van
Kiborultál, ki akarsz szállni Bemenni, lefeküdni…
A kluboktól mesüge lettem.
Hogy oda kell menni,
és viccesnek kell lenni napi két előadásban.
Sok ember előtt, akiket nem érdekelt, ki vagyok.
Tudja?
Mondom: „Jerry, nem tudom, hol a műsor vége és hol kezdődik a házasság.”
Felteszek egy kérdést…
A Stiller és Meara egység nyomasztó lett számukra.
Csapdában érezték magukat.
A feleségem, Annie, amellett, hogy humorista,
drámai színésznő is.
Ezt senki sem tudta, mikor humoristák voltunk.
És ő mindig ezt akarta.
Humoristaként nem vetíthetsz kétféle képet egyszerre.
Egy nap azt mondta: „Ezt akarom csinálni.
Azt akarom, hogy így legyen.” Mire én: „Megengedem neked.”
Annyi év után
Jó tudni
Szeretlek.
Abba kellett hagynunk a műsorunkat.
Ami kockázatos volt, mert épp kezdtünk sikeresek lenni.
Végeztem az ostobaságokkal,
a hiábavalóságokkal és a botrányokkal.
Egek, mennyi évet áldoztam azokra az olcsó dolgokra.
TRUCK + WAREHOUSE SZÍNHÁZ
Én írtam a darabot, A kék levelek házát.
Volt egy szereplő, Bunny, a főhős barátnője.
Mindenkit meghallgattunk a szerepre.
Egy nap a producer felhívott, és azt mondta:
„Ebédelek a Russion Tea Roomban, és megláttam Bunnyt.
A szomszéd asztalnál ül és hallgatom őt. Anne Meara az.”
Azt kérdeztem: „Ő a Stiller és Mearában dolgozik?
Vagy egyedül dolgozik?” Azt felelte: „Csak egy módon derülhet ki.”
Mikor megismertem Anne-t, izgatottan tudtam meg,
hogy játszott az eredeti Ulysses in Nighttownban,
és komoly színész volt.
Az ügynöke nem akarta, hogy off-Broadway darabban játsszon.
Akkoriban az off-Broadway nem volt rangos,
igazából alternatív színház volt.
Az ügynöke úgy érezte, kárt okozna a karrierjének.
Nem érdekelte, és leszerződött.
Egy dolgot szeretném, ha megtalálnál,
mikor Anne elhozta a kisfiát.
Bent.
A Truck és Warehouse Színház előtt állunk.
A kéziratom egy példányát tartod, átlapozod,
változtatsz, kitépsz lapokat…
Én meg hajbókolok: „Igen, köszönöm, Mr. Stiller.”
Igen.
Ami szerintem elképesztő, hogy miután annyi évig volt humorista,
képes volt komoly szerepekre átváltani.
Eugene O'Neill,
Richard Greenberg és elismert színdarabírók darabjaiban.
Attól, hogy Annie ezt csinálja,
nagyon fontosnak érzem magam, egy valóra vált álom részének.
Hogy marad meg a házasság a házastársi verseny tekintetében?
Önök mind színészek.
Van egy természetes versengés férj és feleség között.
A mi esetünkben jelenleg Annie-é az összes munka
a megjelenések tekintetében.
A kék levelek háza c. darabban játszik, ami folyamatosan lefoglalja…
A lehetőséget, hogy egyedül dolgozhat, akarta is,
de ijesztő is lehetett a sikerek után
arra gondolni, hogy megy-e neki egyedül.
Az emberek nem tudják, hogy apám nagyon spirituális volt.
Volt körülötte egyfajta energia.
Ha megsérült a könyököd vagy valami,
küldött rá energiát. Ilyenek.
Nagyon mély személy volt.
Igazán hitt magában.
Emlékszem, egyszer elmentünk Spanyolországba nyaralni, és…
meghívtak embereket. Vértelen bikaviadal volt.
És bement az arénába a bikához.
Megtette.
Volt benne valami,
ami miatt hajlandó volt beugrani az arénába.
Úgy érzem, folyton annak akarok megfelelni, amilyen ő volt.
Az apád egy szent volt, tudod?
Volt benne valami kilencéves.
- Igen. - Tudod?
- Ott marad. - Igen.
- Itt egy üzenet apádtól. - Hűha!
„Kedves Chris! A tükörüzeneted a tükrömön van.
Szellents csak tovább a finom kis Harrods selyemsortban!”
Igen.
Ez a cucc elképesztő.
Igen. Zűrzavar.
Jól emlékszem erre a darabra,
mert ti játszottatok benne, és Mike Nichols rendezte.
Ott kerültetek közel egymáshoz Jerryvel?
Nem, jóval előtte ismertem Jerryt.
- Hatvan éve. - Értem.
Joe Papp alapította a Delacorte Színházat.
- Shakespeare a parkban. - Igen. Jerry csinált nekik előadásokat.
És talán Anne is.
- Az elején, igen. - Ekkor találkoztam velük.
Anyukád kicsit megijesztett.
Igen.
Anyukád rám nézett,
és tudtam, hogy megvan neki a számom.
- Nem? - De.
Rám nézett, és tudtam: „Tudja, hogy rosszban sántikálsz.”
Igen.
De dolgoztam Jerryvel is.
És mikor másokkal dolgozol, az nagyon intim dolog.
Így van.
Úgy gondolok rá, mint a cirkuszban a trapézra.
Mikor ugrasz,
és tudnod kell, hogy ott lesz valaki keze.
Hogy el fog kapni.
Jerry ilyen volt, megbízható.
Mizu, Z?
- Nem fogod elhinni, - Ismersz, mindent elhiszek.
Eltérítettek egy vonatot.
Nem hiszem el.
Szerepeltem egy filmben. Felkértek a Hajsza a föld alatt c. filmre.
Remek film.
Itt Pelham. Mi történt Garberrel?
A nagy embereknek is kell pisilniük.
Tetszik, ahogy ez lelkesít minket.
És látom, hogy téged is lelkesít.
- Mert ott ültél… - Igen, mert ott…
…az egyik jelenetben egy kocsi hátsó ülésén.
- Közlekedési hatóság. - Attól még fizetniük kell.
Mikor ezt a jelenetet forgatták, végig a kocsi hátsó ülésén ültem.
Ez volt az első filmforgatás, ahol jártam.
Elmondaná, hol volt ma, Mr. Latimer?
Emlékszel, hogy mikor forgattad, gondoltál erre? „Ez csúcs.
Apám Walter Matthauval játszik.”
Valami bekattant bennem, hogy ezt akarom csinálni.
- Biztos benne? - Biztos? Kérdezzen meg bárkit!
A filmnek igazi klasszikus a befejezése.
Bocs, hogy zavartam, Mr. Longman. Gyerünk, Rico!
Tüsszent. Váltás az ajtóra, az ajtó kinyílik,
és aztán Walter Matthau bedugja a fejét.
Aztán elkezdődik a zene.
Ha szükség lenne rá,
már holnap fellépnénk egy klubban. Ha szükség lenne rá.
De én sokkal jobban élvezem, és gondolom, te is…
Szólj, hogy fogjam be!
- Fogd be, Anne! Én mesélek rólunk! - Oké.
- Egyetért? - Parancsolgasson csak!
„RITZ FÜRDŐHÁZ”
Itt, a Paramount Színházban játsszák a Ritz fürdőházat,
aminek Rita Moreno és Jerry Stiller a főszereplői.
Mi ez a siker? A Ritz fürdőház.
Igen. Figyelem, emberek! Ha New Yorkban járnak,
meg kell nézniük a férjemet, mert fantasztikus.
Jack Weston és Rita Moreno is játszanak benne,
a címe Ritz fürdőház.
Miről szól?
Egy homoszexuális gőzfürdőben játszódik.
És vicces.
Ez a népszerűségük csúcsán volt,
tekintve, hogy mit ajánlottak nekik, és mit dolgoztak ki.
Ez az Airport '75 forgatókönyve.
Kalifornia, jövök
Megcsináltam az Airport '76-ot, ami az Airport '75 feldolgozása,
főszerepben Amy, Libra Max, Adam testvére és Halle Michaels a lenti lakásból.
Ez az. Imádkozzatok, emberek!
Egyre jobban belemegyünk a szétválás gondolatába.
Van valami
a távollétben és az együttlétben, ami nagyon jó.
Sokat látják egymást mostanában?
Nem igazán, de szeretek dolgozni, és nézni, ahogy ő dolgozik.
Szuper újra találkozni.
Végre elértük a repteret.
Persze, pár rajongó meglátta a szüleimet és fotóztak.
Elköltöztünk Kaliforniába. Egy Westview Tower nevű bérházban laktunk.
Délre a Sunsettől.
Elmentünk Disneylandbe,
a Knott's Berry Farmra és a Universal Studios körútjára.
Néztem, ahogy anyukám sorozatát forgatják.
A különleges vendégem Annie Meara.
Anne egy különleges CBS világpremierben játszik,
a címe Kate McShane.
- Köszönöm. - Anne komoly szerepet játszik.
- Igen. - Kate McShane komoly ember.
- Így van, ügyvéd. - Nem szórakozik.
- Hogy nézek ki? Jól? - Idegesen.
Nem semmi fickó vagy.
Ne üsd meg hidegvérrel, csak dühödben!
Sajnálom, kölyök. Sajnálom.
Anyu sorozatában játszottam először,
az egyik kliense fiát játszottam.
A Paramount Studiosban volt, vártam, hogy sorra kerüljek,
volt egy piros fény, amit jelzőfénynek neveztek.
Azt mondták: „Mikor kigyullad a lámpa, gyere ki!”
Nagyon ideges voltam miatta.
Tudom.
Bátrabb voltál, mint én.
Szerepeltél a Szerelmesek és más idegenekben nyolcévesen.
Tudom, de látszik, hogy halálra vagyok rémülve.
Kész röhej, de hamisan éneklek, és Cloris Leachman beszáll segíteni.
Úgy szeretlek
Igazán, drágám
- Tényleg hamisan énekelt és… - Nem énekelt hamisan.
Gyönyörű volt.
Még nem láttam ilyen szép… Amy Stillert.
És Benjy is csodás gyerek. Ha esetleg nézné.
Ő énekel?
Nem, de kanálon játszik.
Ez a dokumentumfilmnek az a része, amikor szerkesztjük,
és átváltunk a Mike Douglas Show-ra, 1974-ben.
Most nyugi! Emlékezz, csak 30 millió ember nézi!
Emlékszem, a fények nagyon erősek voltak.
Nem akartam elszúrni. Nem is tudtam, milyen borzalmasan szóltunk.
- Nem hiszem. - Igen.
Bravó!
Mr. Jerry Stiller és felesége, Anne Meara.
Hogy megy a show? Anne az új sorozatot forgatja őszre.
Jerrynek is lesz egy sorozata.
- Joe and Sons. - Hát nem csodálatos?
- Idén mindketten saját sorozatot kapnak. - Igen.
A CBS tartja össze a házasságunkat.
Ha mindkét sorozat sikeres, nagyon megváltozott volna az életünk.
Talán LA-be kellett volna költözniük vagy sok időt tölteni ott.
- Mi vagy? Fa? - Hatalmas tölgy vagyok.
- Anne Meara. - Mi?
Összegezze az érzéseit 1975-ről!
Jerrynek és nekem jó évünk volt.
- Érzelmileg? - Hogy mindkettőt kaszálták?
- Az jó volt? - Igen, meg kellett tennünk.
Igen, volt két sorozatunk, ami ment a levesbe.
De… Utálok Pollyanna lenni:
„Jobb, hogy megtettük, mint soha nem tettük volna meg.”
Jó kis karácsonyi ajándékokat vettünk idén.
Jövőre nem ígérünk a családnak semmit.
- Nézd aput! - Igen, apu azt gondolja: „Gene!”
- Apu szívesen képen törölné. - Igen.
Anyu boldog akart lenni, független a színjátszásban.
És szerintem apu számára fontos volt a színjátszás,
- része volt a boldogságának. - Így van.
Ez feszültséget okozott köztük.
De nekem nem beszéltek róla.
Miért beszélték volna ki a karriergondjaikat velünk?
De attól még ott voltatok.
- És éreztük, igen. - A feszültséget.
A dolgok változóban voltak a szakmában,
és kemény idők jártak rájuk.
VENDÉGMŰVÉSZ ANNE MEARA
Vendégszerepeket játszottak különböző sorozatokban.
ÉS ANNE MEARA
Voltak sikeres pillanataik
egymás nélkül.
Itt-ott filmszerepeket kaptak.
Ez az emberi tragikomédia, Tommy.
Egy követ is megríkatna.
Anyu dolgozott az Archie Bunker's Place-ben.
Két díjra is jelölték érte.
Ti, kölykök, gondoltok magatokon kívül másra is?
Próbáltak külön is boldogulni.
Szerintem ez az időszak nehezebb volt apunak, mert igényelte az elismerést.
És bár a munkája megszállottja volt,
mikor később én is elkövettem ugyanazokat a hibákat a gyerekeimmel,
rájöttem, hogy nagyon nehéz.
Nagyon nehéz…
egyensúlyozni. És sok hibát követtem el.
Több hibát követtem el, mint apám.
Erről van szó.
Nagyon szép ruhád van.
- Az öregem. - Hé, ő biztos különleges.
Ha belegondolok,
ő volt ott nekünk a válságos pillanatokban.
Mikor honvágyam volt a táborban, ő jött el meglátogatni.
Vagy mikor LSD-ztem 16 évesen, és kiborultam,
ő meditált velem és…
Anyu nem tudta kezelni. Bezárkózott.
De mikor apu ott volt, érzékeny és igazi apa tudott lenni.
Szerintem meg akart óvni minket a fájdalomtól, amit érzett.
Bátorította Bent, hogy ebbe a szakmába kerüljön?
Nem, úgy gondoltam, ez túl kemény szakma.
Gyűlöltem az elutasítást.
Nem ezt szántam Bennek és Amynek.
Olyan ember volt, akiben erős volt a segítőkészség.
De nekem nem mondta el, ami megőrjített.
Mikor elkezdtem dolgozni, és rossz kritikát kaptam,
írt egy levelet a kritikusnak…
arról, mekkorát tévedett.
Apu annyira túlféltett, hogy az fojtogató volt.
Megcsinált helyettünk mindenfélét, mert nem hitt benne, hogy egyedül is…
Menni fog.
El kell követni hibákat. El kell bukni.
És ő ezt nem akarta. Aztán, azt hiszem…
bénultnak éreztem megam.
Neked volt valami, amibe bele tudtad vetni magad.
Nem emlékszem, hogy nekem lett volna ilyen.
Meg voltam rémülve, mert én voltam az idősebb, és nagy volt az elvárás.
- Kínos csend. - Nem, ez nem az.
Rosszul vagyok ettől és apától. Rosszul vagyok…
mindentől. Hagyjatok…
Ezek a filmek hajlamosak a negativitásra.
Kemény idő volt a nők számára.
Igen, és nem voltunk ismeretlenek. Ezért nem is bukhattunk el névtelenül.
Nem. Sok lehetőségem volt,
de nem tudtam, mihez kezdjek velük.
Nem tudtam, ki vagyok. Ha visszatekintek rá, fájdalmas volt.
- És én nem… - Igen. Te…?
Mit akartál csinálni?
Nos… Azt akartam…
Mikor dajka voltam a Romeo és Júliában, azt gondoltam:
„Nevettetni akarok. Ezt akarom.”
Azok az évek, mikor pincérkedtem, és te egyre híresebb lettél,
tudod, milyen rohadt nehéz volt az nekem?
Volt benne jellemépítés is. Egy pontig.
A színészek gyerekeinek megvoltak a gondjaik…
- Így van. - …az életben.
És bár te vagy a színész szülő ebben a helyzetben,
együtt tudok érezni veled, mivel neked is színészek voltak a szüleid.
- Igen. - Anyuhoz nem tudok ebben kapcsolódni.
- Mert neki… - Ő is színész szülő.
- Normális szülei voltak. - Normális!
Ez borzalmas.
Két gyerek szülei.
És a házasságuk sikeresen működik több mint 21 éve.
Legalábbis reméljük… Azt mondtuk nekik, nem válhatnak szét,
amíg a sorozat megy. Aztán jön az ismétlés.
Az ismétlés után bármi csinálhattok.
- Elmehettek a naplementébe. - Elválhattok.
Mikor kezdtük,
úgy éreztük, az előadás sikere segít működtetni a házasságunkat.
Aztán valami más történik.
- Kell a siker az életben. - A feszültség.
És ha a siker…
az útjába áll a házasságnak, amit közösen akartok,
akkor valamit fel kell adni.
Mikor elkezdődik, nem tudod, hogy ez lesz.
Házasságra lépsz. Tudod, hogy ennyi ideig fog tartani?
Helytelen okaink voltak.
Így van. És hirtelen felnősz.
És fejben újratárgyalod a házasságot, miközben haladsz előre.
A házasságuk…
sokat dolgoztak rajta.
Egyéni terápiára jártak.
Párterápiára is.
Heti két-három alkalommal, azt hiszem.
Utána elmentek kávézni és együtt lenni.
Azt is megtanultuk a terápia által,
hogy a magánéletünk fontosabb, mint a színházi.
És másképp kezdtem nézni az életünkre.
Sok neheztelést elengedtek.
Láttam, hogy közelebb kerültek egymáshoz, vigyáztak egymásra.
A tévésorozatunkat kaszálták, de a házasságunk él.
Így van.
Ami nagyon nehéz egy ilyen foglalkozásban.
Tényleg nem tudtam, hogy ha Kaliforniába megyünk,
Anne és én együtt lennénk-e,
azok után, amit külön és együtt is megtettünk.
És örülök, hogy megtettük, és bevált.
- Ez szuper. Elolvashatom? - Igen.
Volt egy pilotuk, tudod?
- És… - Igen.
Azt mondja: „A CBS bejelentette műsorkínálatát…”
- Ki…? Ez apa? - Igen.
Jerry, most nincs idő erre.
Mire? Boldog évfordulót, ez minden.
Igen. Boldog évfordulót!
„Talán nem kellene találgatnom,
hogy a pilotot berendelik-e.
Anne azt mondja: 'Ne rontsd el a közös időt a pilot emlegetésével!'
Rájöttem, hogy ez okozta köztünk a törést.
A borzalmas igényem, hogy összekössem a színpadi létünket
azzal, amikor együtt vagyunk.
A siker iránti kétségbeesett vágyam ráébresztett
valamire, ami belül azt mondja, így is jól vagyok.”
- Hová megy az idő? - Nem tudom.
Több életet akarok.
Látok minden lehetőséget.
Lehettem volna egy…
Több mint egy jelölt. Lehettem volna…
Folyton félbeszakítasz.
Igaz. De meg kell hallgatnod.
- Amit mondok. - Jerry, épp benne vagyok valamiben.
Olvasok. Várd meg, míg befejezem!
- De én… - Elég!
- Most magamban beszélek. - Beszélj magadban máshol!
Frank Costanzának senki sem mondja meg, mit tegyen!
Így van. Ezek ki a csudák? Hogy merik?
Au! Apu!
Már 65 éves voltam, nem kaptam munkát.
Ott hagytak lógva.
Felhívott Larry David.
Azt mondta: „Te helyettesíted az apát a Seinfeldben.”
Nem tudtam rászánni magam, hogy elköltsem.
Van egyfajta…
fóbiám!
Nevetséges? Adok én neked nevetségest! Add ide!
Úgy érzem, mindenféle volt benne, ami…
- Kijött… - A Seinfeldben.
Mikor a vérnyomásom túl magas, a férfi a szalagon azt mondatja velem:
„Nyugalom most!”
Kapcsolatba kerülök azzal, amit „belső haragnak” nevezek.
Az legalább az én…
A feleségem, Anne Meara ezt szokta mondani.
Elmentünk… Beszélni akarsz, Jerry? Nem akarlak félbeszakítani.
Ha ki kell mondanod valamit, bökd ki!
Ezen a héten Mike vendégei vagyunk a show-ban.
- Így van. - És úgy érzem, házigazdatársként
valahogy hozzájárulunk.
Kiengedte a gőzt,
amit elnyomott életében.
Részben innen jöhetett a karakter.
Mindenki énekeljen velem!
Take me out to the ball…
Bármennyire szereted a színházat, és bármennyit is kapsz a közönségtől,
ha bekerülsz a tévébe, az egész világ lát.
Ami nekem csodás, mert mindig azt akartam, hogy mindenki szeressen.
- Hogy van? - Nézem a sorozatát. Tetszik.
- Jerry Stiller, igaz? Hogy van Meara? - Anne Meara jó formában van.
Mikor apám megkapta a Seinfeldet, anyám is lazíthatott egy kicsit,
mert rá nem volt szükség a sikeréhez.
Megkönnyebbülés lehetett neki.
Talán abban a korban vagyok,
hogy ha nem tűnődsz el dolgokon, van valami…
Megszívtad. És sosem túl késő változtatni. Csak ezt mondom.
Végre abbahagyta a dohányzást és az ivást.
És elismerte… honnan ered minden.
Sokan úgy érzik, túl fájdalmas
felfedezni egyes területeket,
de nekem segítség volt, hogy hozzáférek a múlt fájdalmaihoz,
amikkel akkor nem birkóztam meg.
És ha a dolgokkal nem birkózunk meg időben,
általában improduktív módon jönnek elő később.
Gyönyörű volt. Ő igazán…
felnőtt.
De apu ezt sosem fogadta el.
Még akkor sem, amikor anonim alkoholista ülésekre járt minden nap,
és azt mondta: „Jerry, alkoholista vagyok.”
Ő azt felelte: „Ne légy olyan kemény magaddal!
Tudod, nagy a nyomás és…”
Nem akarta ilyen módon kritizálni őt.
Mindig feltétel nélkül szerette.
- Ez az eredeti After-Play mappa? - A holmija közt találtam.
Hű! Nagyon menő.
Anne az After-Play, egy off-Broadway darab
sztárja és írója, a New York-i Theater Fourban.
Zavaró volt. Mikey!
Ez egy eposz, az ég szerelmére!
- Az a jelenet a kesztyűvel! - Milyen kesztyű?
Két lányról beszél, akik szerintem minket jelképeztek.
„Suzie és Polly? Mi a baj velük? Csodásak!”
„Sok bennük a harag. Sosem voltam ott nekik.
De mikor ott voltam, sem voltam ott.”
„Ne vádold magad! Nagyszerű anya vagy.”
„Volt karrierünk, az ég szerelmére!”
„Lefoglalt, hogy gazdagok és híresek legyünk.”
Úgy érzem, hogy magamhoz beszélek itt.
Talán mert én… A szöveg, amit Anne írt,
alapjában olyan, amit mondtunk egymásnak életünk során.
„Szuper veletek lenni. Talán iszom még egyet.
Raziel átadja neki a fülbevalót.
Azt hiszem, ezt elejtette.”
„A fülbevalóm! Azt hittem, elveszett.”
„Semmi sincs elveszve, asszonyom.”
Úgy érzem… talán a saját tapasztalatom miatt a saját házasságomban,
de annyi empátia van bennem irántuk.
Azt hiszem, amiatt, amin átmentem életemben,
és láttam, milyen nehéz megtenni azt, amit ők.
Régen szeretett kijönni ide,
- Jerry papa. - Igen.
Christine és én pár évig külön éltünk,
és mikor bejött a covid,
úgy döntöttünk, visszajövünk a házba a gyerekekkel.
- És aztán az a fa… - És az ott.
Az volt a kedvenc fája. A nagy fenyő.
Hirtelen együtt voltunk a házban,
és közben elkezdtem csinálni a filmet is.
Kezdtünk összejönni.
- Ahogy az „örömtelen” szót használja. - Igen.
Arról beszéltünk, min megyünk át,
és úgy tudtam nézni arra, amin a szüleim mentek át,
ahogy még korábban soha.
Ha valaki azt mondja, hogy az én koromban…
boldogabb leszek, mint a fiatalabb éveimben…
azt kérdeztem volna: „Hogy lehet ez?”
Remek, nem? Felfedezni, hogy ez lehetséges.
Köszönöm. Nagyon kedvesek.
Mesélnék valamit az életemről. Remélem…
Önálló esteket készítettem,
ahol az életemet meséltem el.
Nagy örömöm lelem benne.
Ez az életemnek az a része… Mindig is ezt akartam csinálni.
Mindig is egyedül akartam dolgozni.
Tudom. Csak…
Köszönöm szépen.
Ó, ott van. Ez a…
Feleségem. A bájos… Anne Meara.
Ő az, igen.
Fura módon Anne a közönségben ült,
és elkezdett félbeszakítani.
Olyan komoly vagy.
Kezd komor lenni.
Olyan, mintha háftárát olvasnál a bármicvódon.
Hirtelen
megint Stiller és Meara volt.
- Hogy van? - Hogy van?
Hershey Horowitz vagyok.
Én Mary Elizabeth Doyle vagyok.
- Maga az? - Maga az?
- Én vagyok. - Én is.
- Mary Elizabeth Doyle. - Hershey Horowitz.
- Örvendek. - Ön semmit sem változott.
Elég!
Mire a legbüszkébb a karrierjében?
Amire legbüszkébb vagyok életemben…
hogy valóban megismertem a férjemet.
Tiszteltem őt, és tiszteltem, amit együtt tettünk.
Oké. Biztos akarod a felét?
Utálom a tofut.
Megírt pár darabot, aztán írt az életéről.
Ez mind csak álom.
„Jerry fekszik az ágyon velem és Bennel Nantucketben.
Jerry és én fogjuk egymás kezét.
Érzem a kezét és a bőrét.
A nap éri a hátamat, ahogy fekszem az ágyban az ablaknál.
Jerry azt mondja: 'A gép nem szállt fel. Ezért hazajöttem.'”
Volt egy házunk Nantucketben, az volt az egyik kedvenc helyük.
Ott is vannak eltemetve, együtt.
Miután anyunak sztrókja lett,
nem tudott kommunikálni.
De ha a szemébe néztem, láttam, hogy ott van bent.
Teljesen megbénult.
De ő tudott…
Mikor valami vicceset mondtunk, nevetett.
Legfeljebb vele lehettünk, és megnevettethettük.
Amyvel mindenféle figurákat adtunk elő.
Ha mondtam valamit, ami megnevettette, úgy éreztem, jól csináltam.
Mert nehéz közönség volt.
Több évig.
Két évig, három évig. Mindegy.
Aztán én…
Színész akartam lenni, és én…
New York-i iskolákba jártam, és…
találkoztam Anne Mearával.
Az fontos dolog volt.
Anne Meara volt a legelképesztőbb ember a világon.
Életemben nem találkoztam olyasvalakivel, mint ő.
Én…
Egymásba szerettünk, vagy mi.
Megbántál valaha valamit?
- Nem, tényleg nem. Már nem. - Oké.
- Nagyon szeretlek. - Tudom. Én is szeretlek. Ugyanúgy.
- Szeretlek. - Nagyon szeretlek.
- Mondj valamit, apu! - Ha?
Van jobb annál, mint élni?
Igen. Ilyen az élet.
Igen? Mikor megyünk, együtt megyünk, te meg én.
Igen, így van. Fogjunk kezet!
Így van. Kezet fogunk.
Jól érezzük magunkat együtt, bárhová megyünk.
Igen.
Újra elviszel előadásokra, ha felérünk oda?
Vittelek… Igen, ha megyek, elviszlek bárhová.
- Akarsz mondani valamit Bennek? - Szia, Ben! Hogy ityeg?
Amynek is akartál köszönni, ugye?
Ő is a showbizniszben van, tudod? Nagyon tehetséges kislány.
Ez egy csoda. Átmegy egyik…
emberről a másikra…
Hívhatod csodának, ha akarod.
- Igen. - A tehetség néha…
ott van valahol benned, és öröklődik.
Igen.
- Mi az? - Egy magnó.
- Magnó? Ó! - Igen.
Amit mondasz, a kazettára kerül.
- Örökre meg lehet hallgatni. - Igen.
Sosem tűnsz el.
KÖSZÖNÖM BARÁTOMNAK, MARK ROMANEKNEK A SEGÍTSÉGÉT A FILM ELKÉSZíTÉSÉBEN.
A feliratot fordította: Pálfi Beáta