Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
A sada uživo iz kazališta Ed Sullivan u New Yorku…
Pobjednik Američkog idola je…
Možete dobiti auto!
A sada čovjek koji za mnoge simbolizira televiziju.
U RANIM DANIMA TELEVIZIJE,
KADA SU TEK OBLIKOVALI PRAVILA…
Da Ed Sullivan ne postoji, Amerika bi ga morala izmisliti.
…JEDAN IH SE ČOVJEK USUDIO PREKRŠITI.
Hvala, dame i gospodo! Uživajte u emisiji!
Hoćete li ga sada pozdraviti?
G. Ed Sullivan.
Ed Sullivan!
Ed Sullivan, ljudi!
Da morate odabrati jednu osobu koja će nas predstavljati,
odabrali biste Eda Sullivana.
Najveći kažiprst u povijesti televizije!
Svojim je kažiprstom pozdravio najveće zvijezde u šoubiznisu.
Ed Sullivan, jedna od najslavnijih emisija u povijesti.
Dame i gospodo, Elvis Presley!
Koliko si imao godina kad si vidio ovo, kazalište Ed Sullivan?
Sedam. Snažno je utjecalo na mene.
Dame i gospodo, Beatlesi!
Ljudi se sjećaju gdje su bili u tom trenutku,
što se događalo,
gdje su sjedili, što su radili.
O čemu si ti razmišljao?
Imamo li danas nekog sličnog?
Odrastao sam s njim.
Uvijek me pratio Ed Sullivan.
The Ed Sullivan Show bio je kulturna revolucija.
To!
NEDJELJOM SAMO NAJBOLJE: NEISPRIČANA PRIČA O EDU SULLIVANU
Na početku je televizija slijedila radio.
Naslijedila je neke od najgorih karakteristika.
U DIJELOVIMA FILMA REKONSTRUIRALI SMO GLAS EDA SULLIVANA.
CITIRAMO GA NA TEMELJU TISUĆA KOLUMNI, ČLANAKA I PISAMA
KOJE JE NAPISAO U ŽIVOTU.
U to vrijeme, kad se Ed Sullivan tek pojavio,
televizija je bila… Bila je posve drukčija.
Prvo, ekran je bio ovoliki.
Neka sljedeći natjecatelj dođe.
Niste mogli često vidjeti crne zabavljače.
Neki žele da TV bude samo za bijelce.
Uglavnom smo gledali likove poput Amosa i Andyja.
OSNIVAČ MOTOWNA
Komične likove koje su glumili bijelci obojanih lica.
-Što to radiš, Amose? -Rekao je da uzmem stvar u svoje ruke.
Ali Ed je sve promijenio.
Naša emisija sada počinje. Jackie Wilson! Da čujem pljesak!
Smatrate li da imate utjecaj?
Smatrate li da možete utjecati na stajališta američkog naroda?
Osjećam da pomažem.
Tako i članak u novinama
može snažno utjecati na ljude.
Na televiziji možeš postići neke stvari,
recimo, kada je riječ o crncima.
Mi smo prvi doveli crne zabavljače.
Dame i gospodo, emisiju otvaramo našim prijateljima.
Ed Sullivan u emisiju je doveo razne umjetnike i pojedince.
To je bilo…
To je bio izazov, nešto drukčije, što do tada nismo još vidjeli.
A sada, Louis Armstrong Satchmo!
On je određivao tko će mu biti gosti. To je bio čin hrabrosti.
The Will Mastin Trio i Sammy Davis Jr.
Pobožno sam gledao The Ed Sullivan Show.
Svi su ga gledali. To je bio doživljaj. „Bliži se nedjelja navečer. Što ćemo?”
Cijela bi se obitelj okupila oko TV-a da gleda emisiju.
Kao da je cijeli kvart slavio.
Zamislite da imate deset godina, primate socijalnu pomoć i gledate Eda Sullivana
u kulturi u kojoj na televiziji nije bilo crnaca.
Prvi put ugledate nekoga tko izgleda poput vas.
To je za nas bio znak mogućnosti i nade.
-Pridrži mi rukavice. -Drage volje.
Uvijek su mislili da će cijeli jug isključiti televizore
ako im u dnevne boravke dovedemo neku crnačku zvijezdu.
Dva, četiri, šest, osam, zapamti. Ne želimo se integrirati.
Ljudi na jugu bili su iznimno netrpeljivi prema crncima.
Okolnosti su ih mogle natjerati da počnu prosvjedovati.
Ali ljudi će u svojim domovima raditi ono što žele.
Zemlja je u to vrijeme bila podijeljena.
SAMO ZA BIJELCE
Ušla sam u autobus, krenula kući, a nakon što sam sjela,
vozač je zahtijevao da mjesto prepustim bijelcu.
Osjećala sam da sa mnom postupaju kao da nisam čovjek.
Odbila sam.
Rasni problemi bili su jasni. Svi su to mogli vidjeti.
Svi su znali tko je na čijoj strani.
A onda se pojavio Ed Sullivan. Činilo se da se ničega ne boji.
Kao da ga nije bilo briga što drugi misle.
NEDJELJA 22. STUDENOG 1955.
Dame i gospodo, kao što svi znaju,
kad god neki glazbeni trend postane popularan,
najprije ćete ga upoznati u Harlemu.
Prije koji tjedan vidio sam kako se ljudi guraju
oko Apolla Franka Schiffmana.
Svi su htjeli slušati reviju Rhythm & Blues Dr. Jivea.
Evo Dr. Jivea. Želim da upoznate tog mladog disk-džokeja s WWRL-a.
Hvala.
Hvala, dame i gospodo. S nama su mnoge divne zvijezde.
Za početak, predstavljam vam divnog pjevača folka.
Stiže nam Bo Diddley.
Sjećam se, bio sam dijete. Taj rif…
To je Bo Diddley. On je to smislio.
Miješa se s afričkim vjerskim napjevima.
Pozvao sam ostale. Jeromea i ostale koji su imali marake.
Netko je rekao: „Nema migoljenja.”
Rekao sam: „Previše toga znam. Možda me možeš usporiti,
ali nećeš me spriječiti.”
Mreža bi rekla:
„To i to ne smiješ raditi. Jug to neće prihvatiti.”
Ali Ed je išao do krajnjih granica.
Otkako smo nastupili, mnogi nam pišu i pitaju
kako smo uspjeli, kad su nam se otvorila vrata.
Uspjeli smo ovdje. Želimo vam pričati o tome.
Možemo li se vratiti na početak života Eda Sullivana?
Dolazim iz malenoga mjesta. Moj je život bio nevjerojatan.
Poseban sam samo po jednome: imao sam sreće kao rijetko tko.
Toni, koliko godina imaš?
Imam 11 godina.
-Iz Kalifornije si? -Da.
Sanjala si o trgovini slatkišima. Imaš li ih sad dovoljno?
Naravno.
Onda nam možeš još nešto otpjevati.
-Aha. -Što bi pjevala?
-„Swing Low, Sweet Chariot.” - Želite li čuti tu pjesmu?
Idi do mikrofona.
28. RUJNA 1901.
Rođen sam u Harlemu, koji je tada bio četvrt Iraca i Židova.
Imao sam blizanca,
ali moj brat Dan je umro kad je imao samo dvije godine.
Obitelj je bila siromašna,
ali bili smo ponosni i oslanjali smo se sami na sebe.
Otkako znam za sebe,
znao sam da želim pisati.
Zanimljivo je da je Ed počeo kao kolumnist.
Zapravo, kao novinar.
Zbog toga je počeo pisati vrlo utjecajnu kolumnu.
Počeo sam raditi kao sportski urednik.
Sportski novinari postanu veoma kritični i osjetljivi na detalje.
Mogu vam reći zbog čega reagiraju pojedini bejzbolaši.
Sport vas je pratio cijeli život. To vam je bila prva ljubav.
Kad smo igrali bejzbol u srednjoj školi Port Chester,
u ligi je bilo crnaca.
Neki su dečki rekli da neće igrati protiv crnaca.
Uvijek sam im to jako zamjerao jer je tako bilo i Ircima
kad su tek došli.
Navodno su svi bili neuke lijenčine i pijanci.
Moji su roditelji znali da to nije tako.
Bili su veoma…
Nisu bili otvorena uma. To je jednostavno zdrav razum.
Nisam pristajao na kompromise s ljudima koje prezirem.
To sam sigurno naslijedio od tate.
Naučio me da poštujem prava potlačenih.
Nikada nisam upoznao tako neustrašiva čovjeka.
Kada je Ed pisao o nebijelcima, pisao je o prihvaćanju.
Mislim da je tako smirio strasti,
političke strasti nacije.
Ali bio sam itekako svjestan činjenice
da su ga zbog toga sigurno napadali.
Naime, Amerika i svijet proživljavali su burno razdoblje
kada je riječ o rasi.
Dame i gospodo, s nama je mlada zvijezda iz Auguste u Georgi.
James Brown! Dovedimo ga!
17. LISTOPADA 1929.
I juri! Nosi loptu 87 metara da bi je položio.
Poslije sam bio sportski urednik u New York Evening Graphicu.
NYU trebao je igrati protiv Sveučilišta u Georgi,
i to u New Yorku.
Bilo mi je zlo kad sam pročitao da je NYU pristao
da u igru uopće neće uvesti crnog igrača.
CRNAC NE MOŽE IGRATI
Smatrao sam da je to jako važno i da o tome moramo javno raspravljati.
Kakva je to sramota!
Myers riskira sve zbog faksa koji će ga tako olako ostaviti na klupi
jer je Sveučilište u Georgi tražilo da se poštuje rasna segregacija.
Ako njujorško sveučilište dopusti da se južnjačka rasna granica povuče
nasred njegova terena,
to bi sveučilište jednom zasvagda trebalo prestati igrati američki nogomet.
Znam da sam često imao sreće.
Na primjer, pogledajmo samo kakvu sam ludu sreću imao
kada sam iz novinarstva prešao u šoubiznis.
U novinama sam počeo pisati kolumnu o Broadwayu,
iako o Broadwayu nisam znao ništa.
Molim? Da razgovaram s njima?
Nisam htio, ali morao sam prihvatiti da ne dobijem otkaz.
Pozdrav! Da se upoznamo. Ja sam Ed Sullivan, brodvejski kolumnist.
Kolumnist sam, ali nisam glumac.
To ćete otkriti.
Predstavio bih vam dragog prijatelja.
Kolumnist je u The Daily Newsu zbog kojega je Broadway oživio
zahvaljujući njegovim divnim kolumnama.
G. Broadway glavom i bradom! Ed Sullivan iz The Daily Newsa!
Dame i gospodo, The News predstavlja drugi godišnji Harvest Moon Ball.
Dick Himber, neka bend svira!
Ponovno?
Naša emisija počinje uzbudljivom revijom Ikea i Tine Turner.
Divni su. Pozovimo ih.
Harvest Moon Ball bio je jedan od velikih događaja njujorškog vodvilja.
Birao sam goste i vodio program
na dobrotvornoj priredbi u Madison Square Gardenu.
Udomaćio sam se na pozornici i povjeravao da znam prepoznati talente.
Pobijedio je dvojac s brojem devet.
Dobili su priznanje od voditelja programa Eda Sullivana.
Sve je to dovelo do najvažnijeg dana u mojem životu:
3. rujna 1947.
Tada sam 12. godinu zaredom bio voditelj programa.
Televizija se tek pojavila i nisam znao
da je CBS u zadnji čas odlučio da će prenositi priredbu.
Na Broadwayu se održava Harvest Moon Ball.
A nisam ni znao da direktori CBS-a traže opuštenog i neformalnog tipa
koji će voditi zabavni program nedjeljom.
Ali zahvaljujući prijenosu, CBS je odlučio da je posao kao stvoren za mene.
NEDJELJA 20. LIPNJA 1948.
Dobro došli, dame i gospodo!
Emerson Radio & Television donosi vam
Toast of the Town i voditelja Eda Sullivana!
Dobra večer, dame i gospodo! Kao što znate,
u ovoj emisiji Toast of the Towna za Emerson…
Kad sam prvi put vodio Toast of the Town,
stručnjaci su mi rekli da gledam izravno u kameru.
Glumcima to nije smetalo,
ali kad sam ja pogledao u ta željezna čudovišta, ukočio sam se.
Dame i gospodo, do sljedeće nedjelje navečer u isto vrijeme na CBS-u.
Emerson će za vas pripremiti novu emisiju punu zvijezda…
Kritičari su molili CBS da me se riješi.
„Zaboga, zašto je Ed Sullivan na televiziji?
Na kameri izgleda kao drvena Marija,
kao kip kojeg su dovezli brodom s Uskršnjeg otoka.
Smiješi se kao da siše limun.”
Ovo je sako koji je Ed nosio kad je debitirao na televiziji.
Ovo je šipka koja je pridržavala Eda.
Rugali su mi se do besvijesti.
Pustite me na miru!
Nisam im zamjerio kad sam vidio emisiju.
Bio sam najbolje kameno lice 1949.
Ruganje je bilo tako grozno
da je moja kći Betty prestala čitati novine.
Pričali su da u glavi imam čeličnu pločicu.
Primio sam stotine pisama u kojima su mi čestitali što sam nastupio
unatoč takvom hendikepu.
Što vam treba da preživite? Osim mašte, koja vam ionako treba. Čvrstina?
To, ali i ljudi pred televizorima.
Obitelji koje su me s godinama prihvatile onakvog kakav jesam.
Znaju da nisam glumac, ali i da dajemo sve od sebe
da pronađemo dobre zabavljače.
Dobro došli u našu misiju… Večeras ćemo…
Nisam mislio da ja privlačim gledatelje. Samo sam tražio najbolje goste za emisiju.
Neposredno prije rata izvođači iz Harlema nisu imali posla.
Teško ih je pogodilo smanjeno zanimanje za vodvilj.
Iz dana u dan, iz noći u noć,
išli smo u kazališta i noćne klubove te gledali nastupe.
Nijedan nas plesač nije impresionirao
kao Bill Robinson zvan Bojangles.
Ja sam William Robinson. On je bio Bill Robinson.
Zato sam znao za njega od treće godine.
Snimao je filmove sa Shirley Temple. Bio je faca.
Bojangles. Posvetili su mu pjesmu.
To je bio golem hit Sammyja Davisa. Da!
Ja sam u Hollywoodu, a ti si još u Harlemu.
U filmovima je glumio crnce, ali nije plesao jive,
nije govorio kao tipični crnac. Nije to radio.
Plesao je.
Dobri smo prijatelji 20 godina.
Bio je prvi zabavljač koji je pristao da će otvoriti emisiju,
a to je otvorilo vrata mnogim zvijezdama vodvilja.
Njegovo Visočanstvo, kralj Hi-De-Hoa! Cab Calloway, dođi!
Dame i gospodo, Cab Calloway!
Mislim da je vodvilj bio važan dio emisije Eda Sullivana
jer je poznavao te ljude.
Pearl Bailey.
Na pozornici nema zanimljivijih ljudi od ljudi koji nastupaju u vodvilju.
To su bile zabavne emisije. Imali su komičara,
bend ili pjevače.
Peg Leg Bates plesao je step.
Znači, Ed Sullivan je začetnik
svih zabavnih emisija u kojima gosti nastupaju uživo.
Bio je prvi veliki igrač.
Televizija neće samo zaposliti zvijezde vodvilja.
Taj je novi medij kao stvoren za njih.
U mojoj su emisiji to dokazali Cab Calloway, Ella Fitzgerald,
Louis Armstrong, Hazel Scott, Ink Spots i Lena Horne.
Njihovi sjajni nastupi još su bolji na televiziji.
Za razliku od golemog kazališta, svi gledatelji sjede u prvome redu.
Bis!
Nismo im mnogo plaćali.
Ali kad sam ja trebao pomoć, crne zvijezde bile su odane i obzirne.
Znam da bi bez njih
prvi dani televizije bili noćna mora.
Ed Sullivan je čovjek koji se ne može zasititi ljudi.
Najrazličitijih ljudi.
Obitelj Sullivan živi u hotelu Delmonico u New Yorku proteklih deset godina.
Zapravo,
vjenčali su se prije 24 godine i hoteli su im otada dom.
Kad živiš u hotelu,
nemaš previše mjesta za stvari.
Ono što sačuvaš posebno ti je drago.
Imamo mnogo fotografija jedine kćeri Betty.
Mislim da negdje čuvaš par cipela.
Da, ovdje su. Drago mi je što si me podsjetio na njih.
To su cipele velikog zabavljača i velikog Amerikanca.
Ovo su bile cipele Billa Robinsona zvanog Bojangles.
Posljednje koje je nosio. Vidite da imaju lagane potplate.
Objašnjavao je da mu pomažu dok pleše.
Čini mi se
da bi Bill Robinson još bio živ da se nije žrtvovao u dobrotvorne svrhe,
ne bi umro od srčanog udara.
Ali nije prestajao sve do kraja.
Kad smo dogovorili sprovod, evo što smo mislili.
Iako je Bill umro bez novčića, kao i mnogi velikodušni umjetnici,
trebao bi imati sprovod koji dolikuje tako iznimno velikom Amerikancu.
28. STUDENOG 1949.
To su popodne djecu pustili iz škola u Harlemu.
Kad je pogrebna povorka krenula iz crkve u Harlemu,
deseci tisuća mladih crnaca stajali su s obje strane ceste.
More ljudi protezalo se do kraja Harlema.
Bilo mu je stalo.
I htio je da njegova publika shvati
da ima mnogo talentiranih ljudi kojima treba pružiti priliku.
Gđica Dionne Warwick.
Bio ju je spreman dati
kako bismo nastavili raditi ono što su ljudi tražili od nas,
a to je da ih zabavljamo.
Da im damo nešto što nisu mogli dobiti nigdje drugdje.
A sada, fantastični Gladys Knight & the Pips.
8. SIJEČNJA 1952.
Naš cijenjeni gost večeras je
časni Herman Talmadge, guverner Georgie.
Znam da mjesni običaji i tradicije
brane miješanje rasa. Ali što mislite, kako će taj problem riješiti u budućnosti?
Namjeravamo održati segregaciju, milom ili silom, bez obzira na sve.
Sugerirali su mi da nije mudro dovoditi crne umjetnike.
Rekli su mi da će se publika na jugu uvrijediti
i isključiti televizore. Ja sam rekao da im ne vjerujem.
Bojkot je organizirao Asa Carter iz Alabame.
To smatramo urotom
kojom žele potkopati moralni standard anglosaksonske rase
kako bi se spustio na razinu crnaca.
Dobivamo pisma od južnjaka.
Traže da vratimo crnce.
Pišu u čijim su nastupima uživali.
Užitak se temelji na pojedinačnim nastupima.
Bijelci na jugu žele da sve ostane kako jest.
Mnogi ljudi koji nisu upoznati s tim ne znaju
koliko to duboko seže ili koliko je snažno ukorijenjeno.
Osnovali smo odbor od 20 članova
da se riješimo vulgarnog, životinjskog rock and rolla crnčuga.
Možete li zamisliti taj užas? Vaša bijela kći
s nekim kuštravim crnčugom debelih usnica koji smrdi na koze…
-Možete li to zamisliti? -Ne!
-Hoćete li poduzeti nešto oko toga? -Da!
Mislim da je tu trebalo malo dobre stare irske žestine.
Ne, to nije pomoglo.
Guverner Talmadge izjavio je da crnci ne bi trebali nastupati
u emisijama s bijelcima. To je i glupa i zlobna izjava.
Neću da na meni zarađuje čovjek
koji doprinosi integraciji,
degradaciji i oskvrnjenju bijele rase.
Upravo sam se dovezao sa sela.
U ovoj se zemlji televizija reklamira poput bilo kojeg proizvoda
i zato kupcu mora dati što želi.
MOŽDA SPONZORI ŽELE PRODAVATI AUTE SAMO CRNCIMA
Da samo znate što sve nisam mogao!
Kad sam ugošćivao crne umjetnike, CBS me upozoravao da ne stojimo blizu.
Kažu mi da je u publici naš velik prijatelj.
Joe Louis! Prvak svijeta u teškoj kategoriji. Dođi!
Rekli su mi da se ne rukujem s njim.
Od mene više nećeš dobiti ni novčića!
Bilo mi je drago, Joe!
Kritizirali su me kad sam zagrlio Ethel Waters.
-Hvala. -Hvala.
Ali u svako doba, a pogotovo sada…
Drago mi je što si opet u emisiji.
…moć jednostavnih riječi nevjerojatno je važna
u svakom ideološkom sukobu.
Obraćam vam se kao pravi Amerikanac.
Crnci rade poslove koji bi trebali biti moji!
Ako dopustimo da se to nastavi, što će biti s pravim Amerikancima?
Komunistički agitatori glume borce za građanska prava
i nadaju se da će privući gomile ljudi za sve spletke.
Mnoge su dobili na prijevaru da stvore privid goleme potpore
za urotu koja je skrivala svoj pravi cilj: stvaranje sovjetske crnačke republike.
Skrivali su se iz humanitarnih plakata o građanskim pravima i miru.
Gotovo sam potpuno sigurna
da su ovo sve pokrenuli skriveni komunisti.
Mislim da su sve ovo pokrenuli prikriveni komunisti.
Rasizam koji prožima život u Americi prodro je duboko
u dušu i tijelo mnogih muškaraca i žena.
To je snažno utjecalo i na moj život.
Imam djecu. Nadam se boljoj budućnosti. Moj sin ima deset godina.
Naoružat ću ga svime što mogu
kako bi se oslobodio primitivnih, srednjovjekovnih ideja
o lažnom domoljublju, granicama, o tome što znače zastave.
Čovječanstvo je mnogo veće od svih tih primitivnih simbola.
U publici su pripadnici slavnih Plavih anđela američke mornarice.
Ustanite, molim vas.
Nazvao me agent i rekao da me Ed Sullivan pozvao
da dođem u emisiju.
Dame i gospodo, sljedeći tjedan nastupit će Harry Belafonte.
To mu je prvi nastup na televiziji.
Bio sam presretan. To je zaista bila odskočna daska u mojoj karijeri.
Bio sam usred priprema
kad su me nazvali i rekli: „CBS nam je javio da nećeš nastupati.
Došao si na crnu listu.”
Aktivni ste u pokretu za građanska prava, zar ne?
Da, jesam.
Recite nam nešto o svojoj…
To je bilo McCarthyjevo doba i tradicija je nalagala
da televizija ne prikazuje one koji zastupaju ljevičarsku politiku.
Kad je Sullivan saznao za to, jako se naživcirao.
Počeo sam se raspitivati kad su spomenuli Harryja Belafontea.
Saznao sam da je Harry katolik. Nazvao sam njegova svećenika.
Amerikanac sam i prezirem komunizam.
Prezirem svaku ideologiju koja se protivi dobrom starom amerikanizmu.
Htio je razgovarati sa mnom pa me pozvao u svoj hotel.
Rekao je: „Kažu mi da te ne mogu ugostiti
jer si veoma sklon komunističkoj ideologiji
i da se baviš svime i svačime,
što nije u interesu naše zemlje.”
Rekao sam: „G. Sullivan,
sve za što ste me osumnjičili je
istina.
Ali da vas nešto pitam.
Kad su se Irci borili protiv Britanaca,
svi su Irci na svijetu
taj bunt smatrali junačkim činom.
Objasnite mi u čemu je razlika kada mi, koji nismo bijelci,
iskažemo bunt protiv istog takvog ugnjetavanja.
Irski pobunjenici bili su junaci.
Crni pobunjenici nisu bili domoljubi.”
Nismo mislili da se radi o odanosti naciji,
nego o odanosti ljudskom rodu,
a po našoj su ljudskosti gazili najgore što su mogli.
Otišao sam sa sastanka, a ništa se nije riješilo.
Vratio sam se u ured. Nije prošlo ni sat-dva.
Nazvao me agent i rekao:
„Ne znam što si rekao Edu Sullivanu, ali nastupit ćeš u emisiji.”
Dame i gospodo, ovaj smo trenutak svi čekali.
Jedan od najvećih umjetnika naše zemlje i jedan od najvećih umjetnika na svijetu.
Harry Belafonte! Idemo ga dovesti!
Kad sam prvi put ugostio Belafontea na televiziji,
dokazao sam da će ga jug ugostiti u svojim domovima nedjeljom navečer.
Harry Belafonte može postići nešto veoma važno kad je riječ o američkoj moći.
Odjednom, svi koje su demonizirali,
koji su bili na crnim listama i sve to…
Odjednom su nas gledali kroz objektiv televizijske kamere
u emisiji koju su smatrali utjelovljenjem prave Amerike.
Teško da je bilo većeg Amerikanca od Eda.
Ljudi su vidjeli ljudsku stranu tog problema,
koja je bila oprečna političkoj stvarnosti.
Otkako si bio naš gost, stalno primamo molbe.
„Molimo vas, možete li pozvati Nata Kinga Colea da sjedne za klavir
i zaista nam nešto odsvira?”
Drage volje.
-Može? -Može.
Ovo je Vrhovni sud SAD-a.
Sud je 17. svibnja jednoglasno odlučio
da je segregacija u državnim školama ilegalna.
Na jugu sada živi crnac novoga kova.
Osjeća novo dostojanstvo i da mu je namijenjena nova sudbina.
Guverner Davis išao je iz pravne smicalice u pravnu smicalicu
da spriječi ili zaustavi integraciju.
Pobornici segregacije bacali su kamenje.
Situacija je bila teška, posebno na jugu.
Ali kada radiš ono što obožavaš,
živiš svoje najluđe snove.
Mlad si.
Nisi ni dovoljno star da se bojiš. Razumijete?
Ne razmišljaš tako. Katkada te to samo iznenadi.
28. KOLOVOZA 1955.
U blatnjavoj, zabačenoj rijeci Tallahatchie
pronašli su truplo s utezima.
Navodno je to truplo mladog Emmetta Tilla.
Neću to zaboraviti.
Imao sam 15 godina kad smo vidjeli što su učinili Emmettu Tillu.
OSNIVAČ I PJEVAČ THE TEMPTATIONSA
I ne želim… To me jako uznemiri.
Svirali smo ondje gdje su ubili Emmetta Tilla.
Promijenili su ime tog mjesta.
Rekao sam da zbog toga nećemo zaboraviti što se dogodilo i gdje.
Dogodilo se toliko toga.
Pucali su na naš autobus kad smo bili na turneji.
Vrijeđali su nas jer smo htjeli jesti.
Čovjek otkrije koliko je snažan i otporan.
Moraš to preživjeti. Ne možeš stati.
Nećeš dopustiti da te zaustave.
Što ćeš? Boriš se i ideš dalje.
10. TRAVNJA 1956.
KING COLE NAPADNUT NA KONCERTU
BIJELA RULJA SRUŠILA NA POD NATA KINGA COLEA
Nat, kamo ideš danas?
Idem u Raleigh.
Nastavljaš turneju po jugu?
To više nije cijela turneja.
Do kraja imamo još samo četiri dana.
Kažu da su te napali
jer su protiv rock and rolla
i takozvane crnačke glazbe.
Što kažeš na to?
Nije bila stvar u pjesmi.
Mogao sam pjevati i crkvene pjesme, te tipove to ne bi bilo briga. Takvi su.
Znači, ne očekuješ reprizu Birminghama?
Ne, naravno da ne očekujem. Ni taj put to nismo očekivali.
Ove su puške našli u autu one noći kad su napali Kinga Colea?
-Da. -Nabijene su?
-Do kraja. -Do kraja.
-Dvojica su optužena za pokušaj ubojstva? -Tako je.
Kad si klinac u šoubiznisu, tek poslije shvatiš
zašto smo spavali u autobusnim postajama i pitali policiju
kod koje crne obitelji možemo prespavati.
Misliš li da svojom turnejom pomažeš u provođenju integracije na jugu?
Da, mnogi su me ljudi pitali
zašto sviram pred podijeljenom publikom.
Ali crnci umjetnici koji imaju i bijelu i nebijelu publiku
itekako pomažu ljudima da se zbliže.
Nemam ovlasti nad zakonom.
Naravno, ne odobravam segregaciju publike.
Ali ne mogu izaći na pozornicu, u bilo kojoj saveznoj državi,
i reći: „Zahtijevam integraciju.”
Publika koja je vidjela napad pljeskala je 15 minuta Natu Kingu Coleu.
On je možda jedan od rijetkih koji mogu ublažiti ovu napetost.
Možemo promijeniti nešto. Ali moramo se boriti svi zajedno.
Ovo su dvije velike zvijezde.
6. SVIBNJA 1956.
Tony Martin i Nat King Cole!
-Martine. -Cole.
-Drago. -Sretan.
-Sjajno. -Divno.
Dobro.
-Na poslu uvijek nosiš šešir? -Katkada.
-Kada? -Kad je sunčano.
-A kada pada kiša? -Prijeđem na sunčanu stranu.
Bolje da se požurimo.
Kao što sam rekao, ne smiješ stati.
Nikad nismo stali.
Dobro to znate.
G. Cole, uvijek mi je drago raditi s vama.
Također, g. Martin.
Bilo bi bolje da se maknemo. Tratimo vrijeme.
Da, mogla bi nam odijela izblijedjeti.
Na setu smo s čovjekom iza velike emisije.
Patrick Watson razgovarao je sa Sullivanom o zabavi, a vi to gledate.
Ovo je nešto što ne može vidjeti svatko.
Vidjet ćete pravi osmijeh Eda Sullivana.
Poznat je po tome da je spreman na sve
kako bi snimili baš ono što trebaju.
Oduvijek vjerujem da je uspjeh nepoznanica.
Mješavina onoga što činite sami i onoga što vam se dogodi.
Moju emisiju svaki tjedan gleda od 35 do 50 milijuna ljudi diljem zemlje.
Ako sam ikako doprinio emisiji,
doprinio sam time da znam što ljudi vole.
Vjerujem da je u tome tajna mojega uspjeha.
A sada, dame i gospodo…
28. LISTOPADA 1956.
Evo Elvisa Presleyja!
ELVIS NJIŠE BOKOVIMA KOD SULLIVANA
SULLIVANOVA GLEDANOST SRUŠILA REKORDE
SUKOB VELIKANA NA VELIKIM MREŽAMA
Je li vam važno da vas ljudi vole? Muči li vas da vas netko ne voli?
-To mi smeta. -Zbilja?
Želim da me ljudi vole.
Kada pročitam nešto što se čini jako grubim,
to me jako muči, iskreno. Vjerojatno sam preosjetljiv.
Emisija je gotova. Ne zaboravite!
Zbog mene i moje obitelji, svratite
od salona Lincoln-Mercuryja. Laku noć! Bili ste sjajna publika.
Koji je najgori trenutak vaše karijere?
Netko je rekao da je to bilo kada ste čuli
da je netko pokušavao prodati vašu emisiju, a vi za to niste znali.
Mreža je nudila emisiju.
Tražili su sponzora. S Edom Sullivanom ili bez njega.
Tada mi je zaista bilo najteže.
Te sam večeri otišao u krevet i na jastuku pronašao Bettynu poruku
u kojoj je pisalo: „Bez obzira na sve, volim te.”
Tijekom godina nijedna fraza nije toliko potpuno dočarala
koliko smo nas troje povezani.
Točno sam znao što želi reći.
Je li teško živjeti s g. Sullivanom nakon napornog dana u studiju?
Mislim da s njim uopće nije teško živjeti,
a nakon što odigra rundu golfa s Benom Hoganom,
život s njim je prava milina.
Mrzim nekonstruktivnu kritiku.
Poludim.
Velik pljesak za Ninu Simone!
NEDJELJA 11. RUJNA 1960.
Sylvia bi došla i rekla: „Natipkaj to, stavi u kuvertu,
a kad završiš, poderi je.”
Učinio sam sve to, samo je nisam poderao.
Jednom sam pismo počeo riječima:
„Draga gđo Van Horne, prava si kučka. S poštovanjem, Ed Sullivan.”
Na televiziji sam onakav kakav jesam.
I samo me to spasilo.
Da pokušam namjestiti nekakav lažni osmijeh,
publika bi me izbacila naglavačke.
Neki ljudi u Lincoln-Mercuryju bojali su se poslati me na jug
jer smo ugošćivali velike zvijezde koje su sasvim slučajno bile crne.
Mučilo ih je kako će reagirati zastupništva Lincoln-Mercuryja.
Večeras smo dobili jako dobre vijesti.
Zastupništva Lincolna javljaju da prodaja Lincolnovih modela
ide mnogo bolje nego lani.
A lani su imali najuspješniju godinu u povijesti.
Danas je to smiješno.
Dokazali smo da je to suludo.
Dosta mi je rukovanja sa zastupnicima Lincoln-Mercuryja,
davanja autograma,
izgovaranja slogana od kojih vam se povraća.
Baš me briga što oni osjećaju!
Oni će nastupiti u emisiji, a ako vi želite otići, samo izvolite.
Mislim da je važno da emisija zadrži jedan pogled na svijet.
Moj.
ZAVADA
SULLIVANOV BIJES
SVAĐA NA TELEVIZIJI
TELEVIZIJA JE SKUPA: LINCOLN VIŠE NIJE SPONZOR EDA SULLIVANA
G. Sullivan uspio je preživjeti svaku reakciju na ono što je radio.
To je bio dokaz da može sve.
Nisu ga smjeli napasti. Bio je premoćan.
-…i da ću najbolje što znam… -…i da ću najbolje što znam…
…čuvati, štititi i braniti ustav Sjedinjenih Američkih Država.
…čuvati, štititi…
Gđa Sullivan i ja prvi smo put bili na inauguraciji.
To je bila zaista uzbudljiva, američka povlastica.
Svi koji se bavimo šoubiznisom vjerujemo
da ćemo predsjedniku Kennedyju biti
izvor kreativnog razmišljanja,
ali i ambasadori dobre volje u zemlji i svijetu.
S vremena na vrijeme emisijom ste izražavali domoljublje.
Odražavala je ono čime se vi ponosite.
Morate navijati za svoju zemlju.
Presretan sam što je Kennedy pobijedio.
Vrijeme je da mlađi muškarci uzmu stvar u svoje ruke
i donesu odluke u kojima su stariji od njih često griješili.
Dobra večer, dragi Amerikanci.
Crncima se nanose nepravde u previše krajeva ove zemlje,
a za to nema pravnog lijeka.
Teškoće oko segregacije i diskriminacije postoje
u svakom gradu, u svim saveznim državama.
Zbog toga u mnogim gradovima plima nezadovoljstva raste.
Bliži nam se velika promjena, a mi se moramo pobrinuti za to
da ta revolucija, da ta promjena bude miroljubiva i konstruktivna za sve.
Zato molim Kongres da donese zakon
koji će svim Amerikancima dati pravo da ih posluže u svim javnim objektima,
uz snažniju zaštitu prava glasa.
No ovaj problem ne možemo riješiti samo zakonima.
Moramo ga rješavati u domovima svih Amerikanaca,
u svim zajednicama diljem zemlje.
Da bi opravdala svoje postojanje,
televizija mora nuditi više od pjesme, plesa i šala.
Nadam se da će ljudi iz šoubiznisa dorasti svojoj građanskoj dužnosti.
Moj je odnos s Edom bio izrazito ugodan.
-Harry! -Ed!
Bok! Iznenadio sam se! Mislio sam da si na snimanju.
-I jesmo na snimanju. -Molim?
-Cijeli grad je set. -To je dopustio gradonačelnik?
Sve ovo.
Dao mi je priliku da razgovaram s njim
o onome što se smatralo buntovnim.
Sjajno.
Bio je humanist.
Iskoristio sam to u našem odnosu.
I dalje će vas zabavljati Harry Belafonte,
Miriam Makeba i drugi članovi Belafonteove družine.
Bilo je onih koji nisu bili sretni jer nam je dao platformu
zbog mojih političkih stavova.
Što sam radio s Miriam Makebom?
Pjevala je na jeziku afričkog plemena.
Amerikance to nije zanimalo.
Ali Ed je tako odlučio. Pokušat ćemo i vidjet ćemo što će biti.
Otvarao je vrata, posebno crnim umjetnicima.
Otvorio je vrata i dao umjetnicima da dođu u njegovu emisiju
kako bi se izrazili, kako bi ih vidjeli.
Molim vas veliki pljesak za Mahaliju Jackson.
Obraća vam se Ed Sullivan.
Danas su nas pozvali da preispitamo svoje duše
i očistimo ih od neprirodne mržnje i straha od susjeda.
Danas je borba za slobodu borba za ideal bratstva.
Zadrtost i netolerancija, rasna ili vjerska mržnja i diskriminacija,
duhovna su izdaja.
Ako pravni lijek nije dostupan,
pomoć se traži na ulici i u prosvjedima.
Možda sam siromašan, ali i ja sam čovjek!
Pozivamo vas da nam se pridružite u velikoj borbi za naše bratstvo.
Bratstvo, to je ujedinjena Amerika,
a ujedinjena Amerika možda je posljednja nada
za naš pregaženi svijet.
-Ja jesam! -Ja jesam!
-Ja jesam crn! -Crn!
-Predivan! -Predivan!
-Ponosan! -Ponosan!
-Ja jesam! -Ja jesam!
-Čovjek! -Čovjek!
28. KOLOVOZA 1963.
„Smatramo da su ove istine jasne. Svi su ljudi stvoreni jednaki.”
G. Belafonte, svi smo čuli da je g. King rekao da je ovo možda
najveći dan u modernoj američkoj povijesti kada je riječ o slobodi.
Danas sam bio u Washingtonu.
To je za mene akumulacija napora brojnih naraštaja
crnih Amerikanaca koji su pokušavali apelirati na savjest
bjelačkih suprematista.
Jako mi je teško baš zato što zaista vjerujem
u potencijal ove zemlje.
Dobar dan, dame i gospodo. Oprostite što sam zadihan.
Ali prema svemu sudeći, prije 15-ak minuta u Dallasu se dogodila tragedija.
Citirat ću vam.
Ovdje Walter Cronkite iz redakcije vijesti i…
Kao što možda već znate, pokušali su ubiti predsjednika Kennedyja.
Možete zamisliti, pristižu nam svakakve vijesti
o tome kako je predsjednik.
Jedna je vijest da je mrtav. Ne možemo je potvrditi.
…čekamo nešto službenije…
To mi je bio jedan od najvećih šokova.
Ni u najluđim snovima nisam mogao zamisliti
da bi u 20. stoljeću netko mogao ubiti predsjednika Sjedinjenih Država.
Znate, to je bilo nemoguće.
Da, to me osobno pogodilo.
Možemo se s pravom zapitati. Što ćemo sada?
Onima koji su potišteni
zbog ubojstva predsjednika Kennedyja
želim poručiti da je ljudski brinuti se zbog krize.
Ali očaj donosi samo praznu noćnu moru
da nema budućnosti.
Ovo je doba puno nade.
Ako smo pravi vjernici, nikada ne smijemo očajavati.
Godinu 1964. dočekali smo s olakšanjem.
Prošla je godina u kojoj su ubili predsjednika Kennedyja.
Mogli bismo početi iznova.
Za većinu nas zvukovi 1964.
došli su i prošli neopaženo.
No činilo se da nas jedan zvuk stalno prati.
Danju se nadvija nad ulicama grada,
a navečer ulazi kroz prozore,
sve dok ne natopi i sam zrak.
Većina Amerikanaca postala je svjesna melodije koja kao da je bila sveprisutna.
U veljači je prešla preko naše granice u Međunarodnoj zračnoj luci Kennedy.
NEDJELJA 9. VELJAČE 1964.
Jučer i danas preplavili su nas
novinari i fotografi iz cijeloga svijeta.
Svi se slažemo da nitko nije uzbudio grad kao ti mladići iz Liverpoola.
Dame i gospodo, Beatlesi!
BEATLESE JE GLEDALO 75 % GLEDATELJA U NEW YORKU
BEATLESI SU SULLIVANU DONIJELI REKORDNU GLEDANOST
Zemlja se dugo nije mogla vratiti u kakvu-takvu normalu.
Dugo.
Nema pogrebnog govora
koji bi odao veću počast sjećanju na predsjednika Kennedyja…
2. SRPNJA 1964.
…od što ranijeg izglasavanja Zakona o građanskim pravima
za koji se tako dugo borio.
Znate, promatram što se sve dogodilo kada je riječ o rasnim odnosima,
o društvenim odnosima. Donijeli su mnoge zakone.
Radili su na jednakosti. Trudili su se da ukinu segregaciju.
Bilo je mnogo sudskih bitki. Mnogo su toga morali postići silom
kako bismo imali ovo što imamo.
A onda su tu i ljudi koji su učinili sve to,
diljem svijeta, samo zahvaljujući glazbi.
Glazba je jedan od velikih iscjelitelja u životu.
Glazba smiruje dušu.
To je međunarodni jezik.
Ona ruši barijere.
Nadohvat ruke bila nam je velika glazbena moć.
Tako se ostvario jedan od mojih velikih, nemogućih snova.
Ovo je predsjednik Motown Record Corporationa.
G. Berry Gordy. Zdravo, Berry.
Motown smo osnovali jer je Berry producirao naše ploče,
davao ih drugim tvrtkama, a nama nitko nije plaćao.
Učili smo. Isprva je bilo teško.
Uvijek je bilo teško.
Čak i nakon što smo postali Motown.
Kada smo počeli, u Detroitu su postojale četvrti
poput Grosse Pointea, Bloomfield Hillsa, Dearborna.
Crnci jednostavno nisu smjeli ulaziti u te četvrti i točka.
Jer su bili crnci.
Ako te policija uhvati, bolje ti je da radiš za nekoga
i da je s tobom netko tko će potvrditi da radiš za nekoga.
Na nekim ranim naslovnicama albuma
nije bilo crnaca.
Nisam htio da ljudi sude knjigu po koricama.
Počeli smo dobivati pisma od bijelih klinaca.
„Slušamo vašu glazbu.
Obožavamo vašu glazbu.
Ali naši roditelji ne znaju za to.
Da znaju, možda bismo morali baciti albume.”
Za Motown nije bilo boljega od The Ed Sullivan Showa.
Dobar nastup.
Ako ste bili popularni, nastupali ste kod Eda Sullivana. Znate?
To je bila američka kultura.
A kada bi Motown sudjelovao u tome,
moj bi se san ostvario.
NEDJELJA 3. SVIBNJA 1964.
Na pozornici je
nevjerojatna 13-godišnja zvijezda iz Detroita.
Stevie Wonder.
Mali Stevie Wonder…
Imao je 13 godina i pjevao je „Fingertips”.
Meni je to bilo predivno.
Mali slijepi crnac bio je na nacionalnoj televiziji.
Naša prva velika prilika na televiziji.
Toplo ga pozdravite, može?
Hvala, g. Sullivan!
Želim da plješćete rukama,
tapkate nogama, da skačete gore-dolje, da radite sve što želite.
Bio je na pozornici, svirao je harmoniku i uživo pjevao cijeloj Americi.
A bijela publika u studiju pljeskala je zajedno s njim.
Moje malo čudo. Bilo je predivno.
-Tako je! Idemo, svi pjevajte! Da! -Da!
-Pjevajte! Da! -Da!
-Da!
O, da!
Ljudi su tražili mogućnosti. Ed Sullivan nudio je te mogućnosti.
Zato je bilo tako posebno kad smo se mi svidjeli njemu.
Evo što ja mislim. Ako se koristiš javnim prostorom,
moraš učiniti bar nešto kako bi se odužio za tu povlasticu.
Možeš učiniti bar nešto kako bi zbližio ljude.
CBS emitira ovaj program u boji!
A sada… Ed Sullivan!
Ed se prema umjetnicima iz Motowna odnosio s najvećim poštovanjem.
Ali odnos između njega i The Supremesa bio je poseban.
Prije The Supremesa i Motowna
crnačku glazbu smatrali su rasnom glazbom i nisu je puštali na radiju.
Slušate nas u cijeloj Americi i Kanadi. To je sjajno.
Zbog nas je to bilo OK.
Zbog Motowna su smjeli slušati našu glazbu.
Toplo pozdravimo The Supremes!
Gledala sam je prvi put.
Bila je jako glamurozna i lijepa. To mi je promijenilo život.
Ed je volio Motown. Volio je The Supremes. Volio je The Temptations.
Evo ih!
Ti su nam umjetnici bili idoli.
Ne samo u našoj obitelji.
To je gledalo cijelo susjedstvo.
Kad smo prvi put otišli na jug,
bijelci su bili s jedne strane pozornice, crnci s druge. Nisu se ni gledali.
Godinu dana poslije bijeli dečki imali su crne cure.
Crni dečki imali su bijele cure. Svi su pjevali i plesali.
Zabavljali su se. Sve zbog te glazbe.
Moje su umjetnike gledali u milijunima američkih domova,
rame uz rame s najvećim bijelim pop-zvijezdama tog vremena.
Mislim da je ovo bilo uzbudljivo desetljeće
u povijesti američke glazbe.
Što je to soul?
Soul je teško opisati.
Mislim da tu svi rade svoje.
Mislim da i ti to radiš već 22 godine u ovoj emisiji.
U ovoj velikoj emisiji. Dakle…
Mislim da u tebi ima mnogo soula.
-Hvala. -Da.
-Cijeli je svijet gledao Eda Sullivana. -Da.
Znali smo da moramo nastupiti u toj emisiji.
Upravo smo objavili prvu ploču.
Trebaš takav veliki nastup da te pogura prema vrhu.
Vježbali smo kao ludi.
THE JACKSON FIVE KOD EDA SULLIVANA
Fanatično sam tražio savršenstvo. Sve je moralo biti savršeno.
Htio sam da pjesma zvuči kao na ploči.
Petorica braće iz Garyja u Indiani
u dobi od deset do 18 godina.
Bio sam jako nervozan jer sam rekao: „Ovo nam je prilika. Moramo biti sjajni.”
-Osjećali smo nervozu u želucu. -Da.
O nama je ovisilo kako ćemo iskoristiti tu mogućnost.
Oni su senzacionalna grupa. Evo ih, The Jackson 5.
Proslavio nas je.
Svi klinci u Americi zaljubili su se u The Jackson 5 te večeri.
U ponedjeljak ujutro zvonili su telefoni. Tražili su ih klubovi iz cijele zemlje.
Mali Michael Jackson i njegova braća bili su pravi fenomeni.
Dođite ovamo.
Čestitam vam.
Braća 7. srpnja kreću na ljetnu turneju,
i to u Madison Square Gardenu.
Srušit ćete sve rekorde.
-Bilo mi je drago! Hvala! -Hvala vama!
Emisija je učinila ono što sam htio da učini naša glazba.
Bila je za sve ljude.
Srušila je sve barijere.
Spojila je ljude.
-Koliko će emisija još trajati? -Ne znam.
Razgovarali smo o tome neki dan. To je jako velik dio naših života,
dio mojega života, jako velik dio mojega života.
Jako uživam u tome. Volim ljude iz šoubiznisa.
Volim se družiti s njima. Jako su zabavni.
Znaš, dok si onako elokventno pjevala, mislim
da smo svi razmišljali o istome.
Mislim da svijetu sada treba drugarstvo šoubiznisa.
-Slažem se. -Zaista?
To je nešto što mi odavno znamo.
-Šoubiznis to ima. -Ima.
Bilo bi sjajno kada bi i svijet to imao.
-Pozdravimo pljeskom… -Hvala.
Jedno je gledati preobrazbu Sjedinjenih Država
kroz prizmu onoga što je učinio dr. King,
što su postigli crnačka pobuna i pokret za građanska prava.
Ali taj pokret ne bi mogao zadržati
svoj intenzitet da u igri nisu bile suptilne sile.
Ta je suptilna sila bio netko poput Eda Sullivana.
Znači, Ed Sullivan vodit će emisiju
sve dok može?
To bih ja htio.
Ne znam hoće li se sponzori i mreža složiti s tim.
Ne znam što bih radio kada se ne bih mogao veseliti tomu.
Ništa vam u životu ne bi moglo popuniti tu prazninu?
Ne.
Ne znam što bih bez toga.
-Bili biste… -Izgubio bih se.
Kad nam je gledanost pala,
rekao sam: „Možda je zbog vremena.”
Kad smo pali na 37,
znao sam da nije zbog vremena.
Tisuće mirovnih prosvjednika krenule su prema Pentagonu.
Ali poduzet ću nešto!
Star Trek počinje ići četvrtkom.
Lebdi na vjetru
Vrijeme leti tako brzo i užurbano
da jedva stigneš doći do daha.
Prije nego što odeš… Znaš, Eddie…
-„Pusa…” -Pusa za laku noć!
-Zbogom! -Zbogom, Eddie!
VELIKI OPROŠTAJ OD EDA SULLIVANA
Fenomen naše emisije je dokaz da su čuda i dalje moguća.
Veliki pljesak za obojicu!
Ja sam kao neki običan tip,
koji je nekako upoznao nekog slavnog,
a priređuje zabavu za prijatelje i govori: „Pogledajte koga sam doveo!”
Dugo su svi dolazili na te zabave.
-Evo. -Pearl, dođi ovamo!
KAZALIŠTE ED SULLIVAN
Dugo mi je dobro išlo.
Dobro sam se borio za ono u što sam vjerovao.
I ni na što se ne mogu požaliti.
Hvala vam najljepša, dame i gospodo!
Laku noć!
ED SULLIVAN JE 23 GODINE OSOBNO BIRAO SVE ZABAVLJAČE
KOJI SU NASTUPALI KOD NJEGA.
VIŠE OD 10 000 ZABAVLJAČA U 1100 EMISIJA.
THE ED SULLIVAN SHOW SKINUT JE S PROGRAMA 1971.
ED SULLIVAN UMRO JE TRI GODINE POSLIJE.
EVO KOJI SU UMJETNICI NASTUPALI
NEDJELJOM SAMO NAJBOLJE: NEISPRIČANA PRIČA O EDU SULLIVANU
U SJEĆANJE NA SACHU JENKINSA
Prijevod titlova: Jelena Šestak