Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Og nu, direkte fra Ed Sullivan Theatre i New York…
Vinderen af American Idol er…
Du får en bil!
Og nu manden, der er indbegrebet af fjernsyn.
I FJERNSYNETS FØRSTE DAGE
DA REGLERNE STADIG BLEV SKREVET
Hvis Ed Sullivan ikke eksisterede, havde USA opfundet ham.
VOVEDE EN MAND AT BRYDE DEM.
Tak. Jeg håber, I nyder aftenens show.
Byd ham velkommen.
Hr. Ed Sullivan.
Ed Sullivan!
Ed Sullivan, alle sammen!
Hvis én person skulle repræsentere os, ville det være Ed Sullivan.
Den bedste fingerpeger i fjernsynets historie.
En mand, der pegede sin finger mod branchens største stjerner.
Vi tænker på Ed Sullivan, et af de mest berømte shows.
Mine damer og herrer, Elvis Presley!
Hvor gammel var du, da du så det i Ed Sullivan Theatre?
Syv år gammel. Det havde en enorm effekt.
Mine damer og herrer, The Beatles!
The Beatles på Ed Sullivan. Folk husker, hvor de var på det tidspunkt.
Hvor de sad, hvad de lavede.
Hvad tænkte du?
-Er der nogen som Sullivan? -Jeg voksede op med ham.
Ed Sullivan blev altid hos mig.
The Ed Sullivan Show var en kulturel revolution.
I tidernes morgen kom TV i hælene på radioen
og arvede nogle af dens værste træk.
ED SULLIVANS STEMME ER GENSKABT TIL DELE AF FILMEN.
HANS ORD ER TAGET DIREKTE FRA SPALTER, ARTIKLER OG BREVE,
HAN SKREV GENNEM LIVET.
Da Ed Sullivan først dukkede op,
var fjernsyn noget helt andet.
For det første var skærmen så stor.
Lad os få næste deltager ind.
Og det var ikke almindeligt at se sorte optræde på TV.
Man skulle holde fjernsynet "liljehvidt".
Vi så mest karakterer som Amos og Andy.
STIFTER AF MOTOWN RECORDS
Komiske figurer, der havde "blackface".
Hvad i alverden har du gang i, Amos?
Jeg skulle holde mig på linjen.
Med Ed ændrede alt det sig.
Nu starter vi showet. Jackie Wilson, giv ham en hånd!
Anser du dig selv som indflydelsesrig?
Som en, der har magten til at påvirke USA's befolkning?
Man føler, man kan hjælpe.
Ligesom en leder i en avis har en klar indflydelse på folk.
På TV kan man gøre bestemte ting.
Og hvad angår spørgsmålet om sorte, så var vi først til at lade dem optræde.
Mine damer og herrer, showet åbner med vores venner.
De mange forskellige kunstnere, som Ed Sullivan havde med i showet var
udfordrende og helt anderledes end noget, vi havde prøvet før.
Her kommer Louis "Satchmo" Armstrong!
Hans beslutninger angående gæsterne var modige.
The Will Mastin Trio med Sammy Davis Jr.
Jeg så altid The Ed Sullivan Show.
Alle så Ed Sullivan. Det var en ting.
"Det er søndag. Hvad skal vi lave?"
Hele familien samledes for at se Ed Sullivan.
Det var en festlig ting i nabolaget.
Jeg var ti år gammel, på kontanthjælp
og så The Ed Sullivan Show i en kultur, der ikke viste sorte på TV.
Da vi første gang så nogen, der lignede os selv,
repræsenterede det helt bogstaveligt mulighed og håb.
-Vil du holde mine handsker? -Gerne.
Man havde altid ment, at sydstaterne ville slukke,
hvis man præsenterede en sort person midt i deres stue.
To, fire, seks, otte Integrering, vi kan ikke tål' det!
For folk sydpå er meget fjendtlige over for sorte.
Måske føler de sig tvunget til at demonstrere.
Men i sidste ende gør folk som de vil i deres egne stuer.
Dengang var landet splittet.
KUN HVIDE
ALABAMA
Jeg tog bussen hjem, og efter jeg havde taget plads i bussen,
krævede chaufføren at jeg gav sædet til en hvid mand.
Jeg følte ikke, jeg blev behandlet som menneske.
Jeg sagde nej.
Racesituationen var åbenlys. Lige foran en.
Alle vidste, hvor alle stod.
Da Ed Sullivan kom, virkede han frygtløs.
Han var ligeglad med, hvad andre tænkte.
SØNDAG 22. NOVEMBER 1955
Mine damer og herrer, alle ved jo,
at når en ny musikalsk trend bliver populær,
er det første område, der opdager den, altid Harlem.
For nyligt var jeg deroppe med masser af folk i gaden
nær Frank Schiffmans Apollo Theater.
Alle prøvede at komme ind for at se Dr. Jive's Rhythm & Blues.
Her er Dr. Jive. I skal møde denne unge discjockey fra WWRL.
Tak.
Tak, mine damer og herrer. Vi har mange vidunderlige stjerner med os.
Først vil jeg præsentere en fantastisk folk-blues-sanger.
Her er Bo Diddley.
Jeg husker som barn, at der var et musik-riff…
Det var Bo Diddley. Det var ham, der fandt på det.
Det er blandet med religiøs afrikansk sang.
Jeg ringede til de andre. Jerome med maracaerne.
Backstage sagde nogen: "Ikke vrikke med hofterne."
Jeg sagde: "Mig kan du ikke stoppe. Du kan bremse mig, men ikke stoppe mig."
TV-folkene sagde:
"Vi må ikke gøre sådan og sådan, for det vil Syden ikke acceptere."
Men Ed pressede grænserne til det yderste.
Siden vores sidste optræden har mange af jer skrevet og spurgt,
hvornår det begyndte at køre for os?
Det var på denne scene, og vi vil fortælle om det.
Kan vi gå tilbage til begyndelsen af Ed Sullivans liv?
Selvom jeg var en knægt fra en lille by, har mit liv altid været helt utroligt.
Jeg er langt fra speciel. Jeg er bare meget heldig.
Toni, for nye seere, hvor gammel er du så?
Jeg er 11 år.
-Og du er fra Californien? -Ja.
Du drømte om en slikbutik, og nu har du endelig nok slik?
Ja.
Så bør du være glad nok til at synge.
Hvad vil du synge?
-"Swing Low, Sweet Chariot." - Vil I høre den?
Du får en mikrofon derovre.
Jeg blev født i Harlem, hvilket dengang var et område for irere og jøder.
Jeg var tvilling,
men min bror Dan døde, da han kun var to år gammel.
Vores familie var fattig,
men vi var meget stolte og selvstændige.
Fra en tidlig alder ønskede jeg at skrive.
Det interessante ved Ed var, at han startede som klummeskribent.
Som journalist, burde jeg sige.
Det skaffede ham en meget magtfuld spalte.
Og jeg arbejdede som sportsredaktør.
Sportsskribenter skal være meget kritiske og opmærksomme.
De ved, hvordan en spiller fungerer.
Og sport blev hos dig hele livet, som din første kærlighed.
Da vi spillede baseball i Port Chester High School,
var der sorte med i ligaen,
og nogle fyre sagde, de ikke ville spille mod sorte.
Jeg har altid været meget vred på dem, for irerne oplevede det samme,
da de kom.
De blev kaldt dovne, uvidende drukkenbolte.
Mine forældre vidste, det var forkert.
De var meget…
De var ikke åbensindet. De var bare fornuftige.
Min afvisning af kompromisser med folk, jeg foragter,
kommer fra min far.
Han lærte mig at respektere en underdogs rettigheder.
Han var den mest frygtløse mand, jeg har mødt.
Når Ed skrev om sorte, var det meget omfavnende,
og jeg tror, det dæmpede nationens politiske temperament.
Men jeg er ikke i tvivl om,
at han må have fået en masse hug,
for USA og verden var i gang med en stor omvæltning i forhold til race.
Mine damer og herrer, her er den unge sangstjerne fra August i Georgia.
James Brown! Kom så!
BRONX, NEW YORK 17. OKTOBER 1929
Han løber 96 yards med bolden og scorer.
Jeg var sportsredaktør på New York Evening Graphic,
og NYU havde en kamp mod University of Georgia i New York.
Det var sørgeligt, at NYU accepterede at sætte en sort spiller på bænken.
HALFBACK PÅ BÆNKEN
Jeg følte, at emnet var vigtigt nok til at blive diskuteret offentligt.
Sikke en skamfuld situation.
Myers risikerer liv og lemmer for en skole, der sætter ham på bænken,
fordi University of Georgia kræver, at der trækkes en streg mellem hudfarver.
Hvis et universitet i New York tillader Mason-Dixon-linjen
at blive opført midt på spillebanen,
så bør det universitet droppe nogensinde at spille football.
Jeg ved, jeg har været heldig.
Tag for eksempel det ufattelige lykketræf,
der sendte mig, en avismand, ind i showbusiness.
Avisen fik mig til at skrive en Broadway-klumme,
selvom jeg intet vidste om Broadway.
Hallo? Tale med dem?
Jeg ville ikke have jobbet. Men det var det eller en fyring.
Lad mig præsentere mig selv. Jeg er Ed Sullivan, Broadway-skribenten.
Jeg er klummeskribent. Ikke skuespiller. Det vil I også erfare.
Lad mig præsentere en kær ven.
En klummeskribent på The Daily News, som har gjort Broadway levende
i hele landet med sine fantastiske ord.
Selveste Mr. Broadway, Ed Sullivan fra The Daily News!
Mine damer og herrer, The News præsenterer det anden årlige Harvest Moon Ball.
Sæt bandet i gang, Dick Himber!
En gang til?
Vores show åbner med det spændende Ike & Tina Turner Revue.
Lad os få dem herud.
Harvest Moon Ball var en af de store ting på New Yorks vaudeville-scene.
Jeg valgte optrædende og fungerede som ceremonimester
ved Madison Square Garden-showet.
Jeg blev bedre til at stå på scenen og stole på min egen vurdering af talent.
Nummer ni vinder det samlede mesterskab,
hvilket giver dem ros fra ceremonimester Ed Sullivan.
Det førte til den vigtigste dag i mit liv,
den 3. september 1947,
hvor jeg for 12. år i træk var ceremonimester.
Fjernsyn var noget helt nyt, og jeg vidste ikke,
at CBS pludselig havde besluttet at sende showet.
Aftenen for Harvest Moon Ball på Broadway.
Jeg vidste heller ikke, at CBS søgte en afslappet, uformel fyr
som vært til et underholdningsprogram om søndagen.
På grund af den udsendelse besluttede CBS, at jeg var den perfekte til jobbet.
SØNDAG 20. JUNI 1948
Velkommen, alle sammen!
Emerson Radio & Television præsenterer
Toast of the Town, og jeres vært, Ed Sullivan!
Godaften.
Som I alle ved, er dette Toast of the Town-show for Emerson…
Da jeg startede på TV med Toast of the Town,
sagde eksperterne, at vi skulle kigge direkte ind i kameraet.
Det var intet problem for skuespillere,
men når jeg kiggede ind i de jernmonstre,
satte dødsstivheden ind.
Mine damer og herrer, indtil næste søndag samme tid på CBS TV,
hvor Emerson producerer endnu… et stjernespækket show.
TV-anmeldere opfordrede CBS til at fyre mig.
"Hvorfor er Ed Sullivan dog på TV?"
"På kameraet er Ed som en stor indianer foran cigarbutikken.
Et stenmonument, der lige er kommet fra Påskeøen."
"Hans smil er som en mand, der sutter på en citron."
Dette var jakken, Ed Sullivan bar til sin TV-debut.
Og herovre har vi den stang, der holdt Ed oprejst.
De gjorde tykt grin med mig…
Lad mig nu være i fred.
…og da jeg så showet, forstod jeg dem.
Jeg blev kaldt "Det Store Stenfjæs fra 1949."
Ydmygelserne var så forfærdelige,
at min datter, Betty, holdt op med at læse aviserne.
I én historie havde jeg en stålplade i hovedet.
Jeg fik hundredvis af breve, der roste mit mod,
fordi jeg fortsatte på trods af det handicap.
Hvad skal der til for at overleve, udover en god fantasi? Tyk hud?
Ja, og jeg tror, at folk derhjemme,
familierne gennem årene, har lært at acceptere mig.
De ved, jeg ikke er kunstner,
med de ved også, vi gør alt for at få nogle gode optrædende.
Velkommen til vores skov…
Jeg tænkte aldrig, at jeg var attraktionen.
Jeg ledte bare efter de bedste til showet.
Lige før krigen var der mange Harlem-kunstnere uden arbejde.
De blev hårdt ramt på grund af et fald i vaudeville.
Dag efter dag og nat efter nat
var vi i teatre og på natklubber for at se optrædende.
Ingen dansefødder gjorde et større indtryk
end dem på Bill "Bojangles" Robinson.
Jeg hedder William Robinson.
Så fordi han er Bill Robinson, har jeg kendt til ham, siden jeg var tre.
Han filmede med Shirley Temple. Han var en stjerne.
Bojangles. De lavede en sang om ham.
Sammy Davis havde et kæmpe hit.
Jeg er i Hollywood, og du er stadig i Harlem.
Han var en sort skuespiller, der ikke "shufflede" eller "jivede".
Ingen af de ting, som sorte altid skulle gøre.
Han dansede.
I over 20 år har vi været nære venner.
Han var den første, der sagde ja til at åbne et show for mig,
og det åbnede døren for så mange vaudeville-stjerner.
…Hans Højhed af Hi-De-Ho, Cab Calloway kommer her!
Mine damer og herrer, Cab Calloway!
Vaudeville var en stor del af Ed Sullivans show,
fordi det var hans folk.
Pearl Bailey.
Vaudeville-folk er de mest interessante af alle optrædende på scenen.
Dengang var der varietéer. Komikere, et band eller en sanggruppe.
Der var en stepdanser kaldet Peg Leg Bates.
Så Ed Sullivan er bedstefar
for alle underholdningsshows med liveoptrædener.
Han var den første store kanon.
TV vil ikke kun give vaudeville-stjerner arbejde.
Det nye medie er som skabt for dem.
Det er bevist på mit show med Cab Calloway, Ella Fitzgerald,
Louis Armstrong, Hazel Scott, The Ink Spots og Lena Horne.
Disse optrædende, der altid var gode, bliver endnu bedre på TV,
for modsat de store teatre sidder alle første række her.
Ekstranummer!
De fik ikke mange penge.
Men når jeg havde brug for hjælp, var de sorte stjerner altid loyale.
Jeg ved fra egen erfaring, at uden dem havde TV's første dage været et mareridt.
Ed Sullivan har en umættelig nysgerrighed på mennesker.
Alle slags mennesker.
Sullivan-parret har boet på The Delmonico i New York de sidste ti år.
Siden de blev gift for 24 år siden, har hoteller været deres hjem.
Når man bor på hotel, har man ikke meget plads til ting.
De ting, man beholder, er ens dyrebareste.
Vi har mange billeder af vores barn, Betty.
Ed, du har vist et par sko her.
Ja. De er lige derovre. Tak, fordi du minder mig om dem.
De sko tilhørte en stor kunstner og en storslået amerikaner.
Det var Bill "Bojangles" Robinsons sko.
Hans sidste par sko.
Hvad angår de lette såler, så forklarede Bill,
at de hjalp ham med at danse.
Det forekommer mig,
at hvis Bill Robinson ikke havde delt så gavmildt ud af sig selv,
var han ikke død af et hjerteanfald.
Men Bill blev ved til det sidste.
Da vi arrangerede hans begravelse, tænkte vi,
at selvom Bill, som mange andre gavmilde kunstnere, var død fattig,
burde han have en begravelse, der passede til en storslået amerikaner.
De gav alle skolebørn i Harlem eftermiddagen fri.
Så da begravelsesoptoget startede fra kirken i Harlem,
var der titusindvis af sorte unge langs fortovet.
Det fortsatte hele vejen ud af Harlem.
Han holdt af folk.
Han ville have, at publikum vidste,
der var talent derude, der savnede eksponering.
Frøken Dionne Warwick.
Han ville give dem det,
så vi kunne fortsætte med at gøre det, de fleste ønskede af os,
nemlig at underholde.
Og give dem noget, de ikke kunne få andre steder.
Og nu til de fantastiske Gladys Knight & The Pips.
ATLANTA, GEORGIA 8. JANUAR 1952
Vores ærede gæst i aften er
den højtærede Herman Talmadge, guvernør i Georgia.
Jeg ved, den lokale skik og tradition
er imod raceblanding, men hvordan tror du, at problemet bliver løst i fremtiden?
Vi vil bevare adskillelsen på den ene eller anden måde.
Man antydede for mig, at det var dumt med sorte kunstnere.
De sagde, at publikum i sydstaterne ville blive fornærmet og slukke,
men det kunne jeg ikke tro.
Asa Carter fra Alabama organiserede boykotten.
Vi anser det for et komplot,
der skal underminere moralen i den angelsaksiske race,
så den kommer ned på niveau med sorte.
Vi får breve fra folk i sydstaterne, der beder os lade musikerne spille igen.
De kunne lide de her folk.
Nydelsen er baseret på personens optræden.
Hvide folk i Syden vil have, at tingene forbliver, som de er.
Mange folk, der ikke kender til det,
forstår ikke, hvor dybt og vidt, det rækker.
Vi har nedsat en komité på 20 mand,
der skal gøre op med den vulgære, dyriske negermusik.
Kan I forestille jer rædslen ved jeres lyshudede datter
sammen med en pelset, storlæbet, gedelugtende neger med abeansigt…
-Kan I forestille jer det? -Nej!
-Vil I gøre noget ved det? -Ja!
Det førte vel til lidt irsk temperament?
Nej, temperament hjalp ikke.
Guvernør Talmadges udtalelser om, at sorte bør udelukkes fra shows,
hvor hvide optræder, er både dumme og ondskabsfulde.
Jeg vil ikke bruge penge på at købe produkter fra nogen som helst,
der bidrager til integrationen,
nedbrydningen og dyreliggørelsen af den hvide race.
Jeg kommer lige fra landet.
Fjernsyn i dette land er en branche med reklamer,
og derfor skal det give det, som køberen vil have.
"MÅSKE VIL SPONSORERNE KUN SÆLGE BILER TIL SORTE".
Det var utroligt, hvad jeg ikke måtte.
Havde jeg en sort kunstner med, sagde CBS, jeg ikke måtte stå for tæt på.
Jeg hører, vi har en god ven i publikum.
Joe Louis! Verdens sværvægtsmester.
Kom herop.
Jeg måtte ikke give Joe Louis hånden.
Du får ikke flere af mine penge, mester.
Joe, det er fantastisk at se dig.
Jeg blev kritiseret, da jeg lagde armen om Ethel Waters.
-Tak. -Tak.
Men til hver en tid, og især lige nu…
Dejligt, at du er tilbage her.
…kan simple ord have en enorm kraft i de ideologiske sammenstød.
Jeg taler til jer som amerikansk amerikaner.
Jeg ser sorte i jobs, der tilhører dig og mig!
Hvis vi tillader det, hvad så med os ægte amerikanere?
Kommunistiske urostiftere udgiver sig for borgerretsforkæmpere
og håber at skaffe massiv støtte for deres planer.
Mange blev narret til at hjælpe med at skabe folkelig støtte
til en sammensværgelse, der skjulte sine mål
om en sovjetisk-sort republik
bag humanitære bannere om borgerrettigheder og fred.
Jeg er næsten helt overbevist om, det blev startet af en kommunistisk front.
Den kommunistiske front har startet det hele.
Racismen, der gennemsyrer USA, har arbejdet sig dybt ind
i mange hjerter og sind.
Det har haft en stor indflydelse på mit eget liv.
Jeg har store forhåbninger til mine børn.
Min søn er ti år gammel.
Jeg vil væbne ham med alt, jeg har,
så han kan være fri for primitive, middelalderlige koncepter
om falsk patriotisme, grænser og et flags betydning.
Menneskeheden er meget større end disse primitive symboler.
Der er nogle berømte piloter i publikum fra Blue Angels i flåden.
Vil I rejse jer op?
Min agent ringede og sagde, Ed Sullivan havde inviteret mig i showet.
Mine damer og herrer, Harry Belafonte kommer i næste uges show
til sin første TV-optræden.
Jeg var ellevild, for det kunne sætte gang i en karriere.
Midt i forberedelserne ringede de:
"CBS siger, du ikke kommer på TV.
Du er sortlistet."
Du er aktiv i borgerrettighedsbevægelsen, ikke?
Jo.
Kan du fortælle om din rolle…
I denne McCarthy-atmosfære præsenterede man ikke os,
der var stemmer fra venstrefløjen.
Da Sullivan fik det at vide, blev han meget sur.
Da Harry Belafontes navn dukkede op, forhørte jeg mig omkring.
Jeg fandt ud af, at Harry er katolik.
Jeg ringede til hans præst.
Som amerikaner hader jeg kommunisme.
Jeg er imod alle "-ismer", der går imod god amerikanisme.
Han ville tale med mig personligt, så han inviterede mig til sit hotel.
Han sagde: "Jeg har hørt, jeg ikke må have dig med,
fordi du er meget positivt indstillet over for den kommunistiske ideologi,
og at du skaber ballade derude, der ikke er til gavn for vores land."
Jeg sagde: "Hr. Sullivan. Alt, du anklager mig for…
…er sandt.
Men sig mig.
Da irerne kæmpede mod briterne,
blev oprøret anset for heltemodigt
af irske borgere i hele verden.
Hvad er forskellen,
når vi sorte bekæmper samme undertrykkelse?
De irske oprørere var heltemodige.
Men sorte oprørere kaldes upatriotiske."
Vi mente ikke, det handlede om loyalitet mod nationen.
Det handlede om loyalitet over for menneskeligheden,
der var under brutalt angreb.
Jeg forlod mødet, uden at noget var blevet løst,
og jeg havde ikke været tilbage på kontoret i mere end et par timer,
før min agent ringede og sagde:
"Jeg ved ikke, hvad du sagde til Ed Sullivan, men du er med i showet."
Mine damer og herrer, her er øjeblikket, vi har ventet på.
En af vores lands største kunstnere, og en af verdens største.
Her kommer Harry Belafonte! Lad os få ham ud på scenen!
Da undertegnede først viste Belafonte på fjernsyn,
beviste det, at sydstaterne ville byde ham velkommen på en søndag aften.
Harry Belafonte kan gøre noget vigtigt for den røde, hvide og blå kraft.
Men pludselig blev vi dæmoniseret, sortlistet og alt muligt…
At se os gennem en kameralinse
på et program, der blev anset for det "mest amerikanske",
for Sullivan var indbegrebet af amerikansk,
fik flere folk til at se den menneskelige side
over for tidens politiske realiteter.
Vi får så mange henvendelser, når du optræder.
De siger: "Kan du ikke få Nat King Cole til at sidde ved klaveret
og rent faktisk spille en sang?"
Gerne.
-Vil du? -Okay.
Dette er USA's højesteret.
Den 17. maj erklærede retten enstemmigt,
at raceadskillelse i offentlige skoler er ulovligt.
Der er en helt ny slags sort i Syden
med en ny følelse af værdighed og skæbne.
Guvernør Davis og lovgiverne prøvede det ene efter det andet
for at forhindre integrationen.
Folk for adskillelse kastede sten.
Racesituationen var barsk, især i Syden.
Men når man har et arbejde, man bare knuselsker,
så lever man sin vildeste drøm.
Man er ung.
Man er ikke gammel nok til at være bange endnu.
Sådan tænker man ikke. Nogle gange rammes man bare af det.
DREW, MISSISSIPPI 28. AUGUST 1955
Det var i den mudrede Tallahatchie-flod,
at et nedsunket lig blev fundet,
angiveligt liget af den unge Emmett Till.
Jeg glemmer det aldrig.
Jeg var 15, da vi så, hvad de gjorde ved Emmett Till.
FORSANGER I THE TEMPTATIONS
Jeg bliver følelsesladet over det.
Vi spillede dernede, hvor Emmett Till blev skudt.
De ændrede navnet på stedet.
Jeg sagde: "Et nyt navn får os ikke til at glemme, hvad der skete og hvor."
Der skete så mange forskellige ting.
Folk skød mod vores tourbus.
Vi blev kaldt N-ordet, når vi spiste.
Man finder ud af, hvor stærk man er.
Man måtte kæmpe sig videre. Man må ikke stoppe.
Man må ikke lade dem stoppe en.
Så hvad gør man? Man kæmper videre.
BIRMINGHAM, ALABAMA 10. APRIL 1956
'KING' COLE ANGREBET UNDER KONCERT
NAT KING COLE TÆSKET AF HVID MENNESKEHOB
Nat, hvor skal du hen i dag?
Jeg tager til Raleigh.
Fortsætter du din sydstatsturné?
Det er ikke en hel sydstatsturné. Vi har kun fire dage mere tilbage.
Folk siger, de mænd angreb dig,
fordi de var imod rockmusik og den såkaldte "sorte musik".
Hvad tænker du om det?
Det var ikke sangen, jeg fremførte.
Det kunne have været "Nearer My God to Thee".
Den type sang.
Du forventer ikke en gentagelse af det i Birmingham?
Nej, det forventer man da aldrig.
Er det våbnene fra bilen, efter King Cole blev angrebet?
-Ja. -Var de ladt?
Fuldt ladt.
To blev sigtet for drabsforsøg, ikke?
Det er rigtigt.
Da jeg var så ung i showbusiness, lærte jeg først senere,
hvorfor vi sov på busstationer og måtte spørge politiet,
hvor der var sorte familier, man kunne sove hos.
Tror du, at din turné hjælper med integrationen i sydstaterne?
Mange har spurgt mig, hvorfor jeg spiller for raceadskilte publikummer.
Men når man er sort kunstner, der har både hvide og sorte i publikum,
hjælper man til at føre folk sammen.
Jeg bestemmer ikke loven.
Jeg har aldrig været for raceadskilte publikummer.
Men jeg kan ikke gå ud på scenen i enhver delstat og sige:
"Jeg kræver integration."
Nat King Cole fik 15 minutters bifald af publikum, der overværede overfaldet,
og han er en af de lindrende kræfter i den anspændte situation.
Der kan godt gøres noget, men alle må være med i kampen.
To hovednavne i deres egen ret…
6. MAJ 1956
…Tony Martin og Nat King Cole!
-Martin. -Cole.
-Hej. -Goddag.
-Dejligt. -Vidunderligt.
Fint.
-Har du altid hat på, når du arbejder? -Nogle gange.
-Hvornår? -Når solen skinner.
-Og når det regner? -Så finder jeg noget solskin.
Lad os skynde os at finde det.
Som sagt: Man må ikke stoppe.
Vi stopper aldrig.
Stol på det.
Hr. Cole, det er en fornøjelse som altid.
I lige måde, hr. Martin.
Skal vi smutte?
Ja, før rampelyset bleger tøjet helt.
Vi er bag scenerne med manden bag det store show.
Patrick Watson talte med Ed Sullivan om showmanship, og I er med.
Her er noget, som ikke alle får lov til at se.
I skal se Ed Sullivan virkelig smile.
Han er kendt for at gå langt for at få de rette foran kameraet.
Jeg har altid ment, at succes er et mysterie.
En blanding af ting, man selv gør, og ting, som sker for en.
Mit show har et ugentligt publikum på 35-50 millioner mennesker.
Hvis jeg tilførte showet noget, var det en fornemmelse for folks smag.
Det er nok hemmeligheden bag min succes.
Mine damer og herrer…
28. OKTOBER 1956
Her er Elvis Presley!
ELVIS SVINGER HOFTERNE PÅ SULLIVAN SHOW
PRESLEY SENDER SULLIVANS SEERTAL I VEJRET
TOP-KANALERNE KÆMPER OM PUBLIKUM
Skal man være vellidt? Går det dig på, hvis nogen ikke kan lide dig?
-Ja. -Gør det?
Folk skal kunne lide mig.
Når jeg læser noget, der lyder hårdt, generer det mig helt vildt.
Jeg er sikkert alt for følsom.
Det var vores show, og husk det nu!
Husk at kigge ind, for mig og min families skyld,
hos jeres lokale Lincoln-Mercury-forhandler.
Godnat. I var et dejligt publikum.
Hvad var det værste øjeblik i din karriere?
Nogen sagde, det var, da nogen forsøgte
at sælge dit show til en sponsor med eller uden dig.
Kanalen tilbød det.
En sponsoranmodning, med eller uden Ed Sullivan.
Det var det ultimative lavpunkt.
Den aften, da jeg gik i seng, lå der en seddel på min pude fra Betty:
"Om du vinder, taber eller får uafgjort, så elsker jeg dig."
Gennem årene har ingen anden sætning så fuldstændigt udtrykt
hengivenheden mellem os tre.
Jeg vidste præcis, hvad hun mente.
Fru Sullivan, er han svær at leve med efter en hård dag på jobbet?
Nej, jeg synes slet ikke, han er svær at leve med.
De dage, hvor han har spillet golf med Ben Hogan,
er han en ren fornøjelse.
Jeg hader negativ kritik.
Jeg er et brushoved.
Lad os give Nina Simone en stor hånd.
SØNDAG 11. SEPTEMBER 1960
Sylvia sagde altid: "Skriv det, put det i en konvolut,
og så river du den i stykker."
Jeg gjorde det, undtagen at rive den i stykker.
Jeg skrev engang et brev, der lød:
"Kære frøken Van Horne. Din kælling. Med venlig hilsen Ed Sullivan."
På TV har jeg været mig selv.
Det er det eneste, der har reddet mig.
Havde jeg prøvet med et falsk smil,
ville publikum have smidt mig ad helvedes til.
Nogle hos Lincoln-Mercury turde ikke sende mig til sydstaterne,
fordi vi havde haft nogle store stjerner, der tilfældigvis var sorte,
og de frygtede Lincoln-Mercury-forhandlernes reaktion.
Vi har fået gode nyheder i aften.
Lincoln-forhandlere i hele landet siger, salget af 1957 Lincolner
er langt foran sidste år.
Og sidste år var det største i Lincolns historie.
I dag er det til grin.
Vi har bevist, det er latterligt.
Jeg er træt af at give hånd til Lincoln-Mercury-forhandlere,
at skrive autografer
og sige kvalmende slogans.
Jeg er ligeglad med deres følelser!
De skal med i showet, og så kan I andre bare skride.
Det er afgørende, at vores show kun har ét synspunkt.
Mit.
FEJDE
SULLIVANS "RASERI"
TV-KAMP
FJERNSYNETS HØJE PRIS: LINCOLN DROPPER ED SULLIVAN SHOW
Den måde, hr. Sullivan overlevede alle modsvar til det, han gjorde,
er et vidnesbyrd om hans almagt.
Han kunne ikke invaderes. Han var for stærk.
-Og vil efter bedste evne… -Og vil efter bedste evne…
…bevare, beskytte og forsvare USA's forfatning.
…bevare, beskytte…
For første gang i vores liv var fru Sullivan og jeg med til indsættelsen,
og det var et fantastisk amerikansk privilegie.
Og alle os i showbusiness tror på,
at præsident Kennedy fortsat vil bruge folk i showbusiness
som en kilde til kreativ tænkning,
såvel som goodwill-ambassadører i landet og resten af verden.
Du har ofte brugt showet som et patriotisk instrument.
Til at afspejle de ting, du er stolt over.
Det skal man være for sit land.
Det glædede mig, at Jack Kennedy vandt.
Det er på tide, at landets yngre mænd træder til
og tager beslutninger, hvor deres ældre så ofte har fejlet.
Godaften, kære medborgere.
I alt for mange dele af landet begås der uret mod sorte borgere,
og loven er ingen hjælp.
Vanskeligheder med adskillelse og diskrimination findes
i alle byer og delstater i unionen,
hvilket i mange byer skaber en stigende utilfredshed.
Vi står foran en stor forandring, og vores opgave og pligt er
at skabe en revolution, der er fredelig og konstruktiv for alle.
Jeg beder derfor kongressen om at vedtage lovgivning,
der giver alle ret til at blive betjent ved offentlige steder,
inklusive beskyttelse af stemmeretten.
Men lovgivning alene løser ikke problemet.
Det skal løses i alle amerikaneres hjem.
I alle lokalsamfund på tværs af landet.
For at retfærdiggøre sig selv må fjernsyn være mere end sang, dans og komedie.
Jeg håber, at folk i showbusiness vil være opgaven som borgere voksen.
Mit forhold til Ed voksede sig til noget vidunderligt.
-Harry! -Hej, Ed.
Hejsa! Jeg troede, du ville være på settet.
-Det er der, vi er. -Hvad?
-Hele byen. -Gav borgmester Kelly dig hele byen?
Det hele.
Jeg kunne tale med ham om handlinger, der blev betragtet som oprørske.
Fantastisk.
Han havde en humanistisk side, som jeg fandt i vores forhold.
I bliver fortsat underholdt af Harry Belafonte
med Miriam Makeba og andre fra Belafonte Company.
Nogle var ikke glade for, at han gav os den platform
på grund af min politik.
Hvad lavede jeg med Miriam Makeba?
Hun sang på et indfødt sprog,
hvilket ikke var noget for amerikanere.
Men Ed besluttede at teste det og se, hvordan det gik.
Han åbnede dørene for sorte kunstnere.
Han åbnede døren og lukkede kunstnere ind,
så de kunne udtrykke sig og blive set.
Giv en kæmpe hånd til Mahalia Jackson.
Hej, det er Ed Sullivan.
I dag kaldes vi til at mærke efter i hjerte og sjæl
for at udrense det unaturlige had mod vores næste.
Kampen for frihed i dag er en kamp for broderskab.
Skinhellighed, intolerance, racehad, religiøst had og diskrimination
er åndelige forræderier.
Når retsmidler ikke er til rådighed,
søges retfærdigheden gennem gadens protester.
Jeg er måske fattig, men jeg er et menneske!
Vi opfordrer alle til at deltage i dette korstog for vores broderskab.
Broderskab betyder et forenet USA,
og et forenet USA er muligvis eneste håb for vores ødelagte verden.
-Jeg er! -Jeg er!
-Sort! -Sort!
-Smuk! -Smuk!
-Stolt! -Stolt!
-Jeg er! -Jeg er!
-Et menneske! -Et menneske!
"Vi finder det indlysende, at alle mennesker er skabt lige."
Hr. Belafonte, vi hørte alle hr. King sige,
det måske var den største dag for frihed i moderne amerikansk historie.
At være i Washington i dag
var for mig en ophobning af flere generationer af sorte amerikanere,
der har appelleret til samvittigheden hos det hvide overherredømme.
Og jeg kæmper så hårdt for det,
fordi jeg virkelig tror på landets potentiale.
Goddag, mine damer og herrer. Undskyld, at jeg er forpustet.
Men for 10-15 minutter skete noget meget tragisk i Dallas.
Lad mig citere for jer.
Her er Walter Cronkite fra vores redaktion, og…
…der har været et drabsforsøg på præsident Kennedy.
Der kommer mange historier ind lige nu om præsidentens faktiske tilstand.
Den ene er, at han er død. Dette kan ikke bekræftes.
Vi afventer stadig noget mere officielt…
Det var et af mit livs største chok.
Jeg havde aldrig forestillet mig,
at nogen i det 20. århundrede ville myrde USA's præsident.
Det var utænkeligt.
Så det ramte mig personligt.
Vi må både spørge og tænke: "Hvad gør vi nu?"
Til jer, der har været triste på grund af mordet på JFK,
så er det kun menneskeligt at bekymre sig om en krise.
Men fortvivlelsen kommer kun med det tomme mareridt,
at der ingen fremtid er.
Dette er håbets tid.
Hvis vi kalder os troende, må vi aldrig fortvivle.
Året 1964 kom med et lettelsens suk.
Lettelse over enden på året, hvor præsident Kennedy døde,
og at der nu kunne ske noget nyt.
For de fleste af os røg lyden af 1964 ind ad det ene øre og ud af det andet.
Men én lyd var altid med os.
Den hang over byens gader i dagtimerne og sivede ind gennem vinduerne om aftenen,
indtil luften var gennemsyret af den.
De fleste blev opmærksomme på den vedhængende melodi, der blev ved…
…i februar…
…da den krydsede vores grænser ved Kennedy-lufthavnen.
SØNDAG 9. FEBRUAR 1964
I går og i dag var teatrene fyldte
med avisfolk og fotografer fra hele verden,
og byen aldrig har set mage til begejstring,
som de unge fyre fra Liverpool skaber.
Mine damer og herrer, The Beatles!
THE BEATLES BLEV SET AF 75 % AF TV-SEERE I NEW YORK
BETALES SENDER SULLIVAN TIL TOPS I SEERTALLENE
Der gik længe, før landet blev nogenlunde normalt igen.
Det tog lang tid.
Ingen mindetale eller hyldest
kunne være mere passende til præsident Kennedys minde…
2. JULI 1964
…end den hurtige vedtagelse af den borgerrettighedslov,
han kæmpede så længe for.
Jeg ser på tingene,
der er sket racemæssigt og socialt.
Vedtagelsen af en masse love om lighed og desegregation.
En masse kampe i retten og gennemtvunget forandring,
der har skabt vores liv i dag.
Så kigger jeg på dem, der gjorde det samme i hele verden, bare med musik.
Musik er en af livets store helbredere.
Musik er lindrende.
Det er det internationale sprog.
Det bryder barrieren.
Og den musikalske kraft, vi havde…
Det var en af barndommens umulige drømme, der gik i opfyldelse.
DETROIT, MICHIGAN 1964
Her er chefen for Motown Record Corporation, hr. Berry Gordy.
Hej, Berry.
Vi startede Motown, fordi Berry skulle producere vores plader
og sende dem til andre selskaber.
Ingen betalte os.
Vi kæmpede i starten. Det var altid hårdt.
Selv efter vi blev Motown.
Dengang vi startede i Detroit,
var der områder som Grosse Pointe, Bloomfield Hills og Dearborn.
De steder var det ikke meningen, at sorte skulle være.
Fordi de var sorte.
Mødte man politiet, skulle man være på ærinde for nogen,
og man skulle have noget på sig, der beviste det.
Så på et af mine tidligere albumcovers var der ikke sorte ansigter.
For folk måtte ikke skue hunden på hårene.
Vi fik breve fra hvide unge i det område.
"Hej, vi har fundet jeres musik, og vi elsker den.
Men vores forældre ved det ikke.
For så ville de tvinge os til at smide det ud."
For Motown var The Ed Sullivan Show det ultimative mål.
I er gode.
Hvis de var populære, så var de med hos Ed Sullivan.
Det var amerikansk kultur.
Og hvis Motown blev en del af det,
ville det være som en drøm for mig.
SØNDAG 3. MAJ 1964
Her på scenen har vi Detroits fantastiske 13-årige sangstjerne,
Stevie Wonder.
Lille Stevie Wonder…
Han var 13 år og fremførte "Fingertips".
Det var så vidunderligt,
for det var en lille, blind og sort knægt på nationalt fjernsyn.
Vores første store TV-gennembrud.
Lad os give ham en god velkomst.
Tak, hr. Sullivan!
Nu skal I klappe i hænderne for mig.
Tramp med fødderne, hop op og ned. Gør, hvad I har lyst til.
Han spillede mundharmonika og sang live for USA
med det hvide studiepublikum, der klappede sammen med ham.
Min lille Wonder. Vidunderligt.
-Alle sammen, syng: "Yeah!" -Yeah!
-Syng: "Yeah!" -Yeah!
-Yeah!
Oh yeah
Folk samles om muligheder. Ed Sullivan Show gav muligheder.
Derfor var det noget helt særligt, da han blev vild med os.
Jeg mener, at når man sender på offentlige kanaler,
bør man i det mindste prøve
at føre folk tættere sammen.
CBS præsenterer dette program i farver!
Og nu… Ed Sullivan!
Motown-kunstnerne blev behandlet med stor respekt af Ed,
men der var noget særligt mellem ham og The Supremes.
Før The Supremes og Motown-lyden blev sort musik kaldt racemusik.
Det blev ikke spillet i radioen.
Jeg ved, I lytter i hele USA og Canada. Det er dejligt.
Vi gjorde det okay.
Motown gjorde det okay at lytte til vores musik.
Giv en stor hånd til The Supremes.
Da jeg så hende for første gang,
glamourøs og smuk, ændrede det hele livet for mig.
Ed elskede Motown, The Supremes og The Temptations.
Her er de!
Vi dyrkede de kunstnere dengang.
Det var ikke kun vores familie. Hele kvarteret så det.
Vi tog ned sydpå, og scenen var i midten. Hvide stod her og sorte der.
De så ikke på hinanden.
Et år senere kom vi derned og så hvide fyre med sorte kærester.
Sorte fyre med hvide kærester. Alle dansede sammen.
De hyggede sig til den musik.
Mine kunstnere blev set i millioner af amerikanske hjem
side og side med tidens største hvide popstjerner.
Jeg føler, det har været et spændende årti i amerikansk musiks historie.
Hvad er soul?
Soul er svært at beskrive.
Alle har det på deres egen måde.
Du har haft det på din egen måde i 22 år i dette show.
I dette store show, Ed…
Du har en masse soul.
-Tak. -Ja.
-Hele verden så Ed Sullivan. -Ja.
Vi vidste, at vi bare måtte med i det show.
Vi havde lige udgivet vores første plade.
Vi havde brug for et stort show for at sætte gang i det hele,
så vi øvede og øvede os.
JACKSON FIVE I ED SULLIVAN SHOW
Jeg var altid helt fanatisk omkring at gøre det perfekt.
Sangen skulle lyde fuldstændig som på pladen.
Her kommer fem brødre fra Gary, Indiana, i alderen fra ti til 18 år.
Jeg var så nervøs: "Det er vores store chance. Vi skal gøre det godt."
-Man får nervøs mave. -Ja, sommerfugle.
Det var op til os at gøre noget med denne mulighed.
De er en sensationel gruppe. Her kommer The Jackson 5.
Det sendte os afsted.
Den aften blev alle unge i USA forelsket i The Jackson 5.
Mandag morgen lyste telefonerne op fra klubber i hele landet,
der ville booke dem.
Lille Michael Jackson og hans brødre blev set som et fænomen.
Kom herover.
Tillykke.
Den 7. juli starter de fem brødre på deres sommerturné
med koncerter ved Madison Square Garden,
og I kommer til at bryde alle rekorder.
-Det var en fornøjelse. Tak. -Tak.
Showet gjorde det, jeg ønskede, vores musik skulle,
nemlig at være for alle.
Det nedbrød alle barriererne.
Førte folk sammen.
-Hvor længe fortsætter du showet? -Aner det ikke.
Vi diskuterede det forleden, og det har været en del af vores liv
og en meget stor del af mit liv.
Jeg nyder det meget, og jeg kan godt lide showbusiness-folk.
De er sjove at være sammen med.
Du sang det så godt, at jeg tænkte noget,
som alle andre sikkert også tænkte.
Det, verden har brug for, er kammeratskab som i showbusiness.
-Ja. -Ikke?
Det har vi vidst i showbusiness længe.
-Showbusiness har det. -Ja.
Kunne verden få det, ville det være fantastisk.
-Vidunderligt… -Tak.
Én ting er at se på transformationen af USA
gennem prismet med dr. King.
Det sorte oprør og borgerrettighedsbevægelsen.
Men bevægelsen havde aldrig holdt sig selv kørende med den intensitet,
hvis det ikke havde været for mere subtile kræfter.
En af de subtile kræfter var Ed Sullivan.
Betyder det, at Ed Sullivan vil fortsætte sit show
så længe som muligt?
Det ville jeg gerne.
Om sponsorerne og kanalen er enige, det ved jeg ikke.
Jeg ved ikke, hvad jeg ville gøre, hvis jeg ikke havde det.
Du har ikke andet i dit liv til at udfylde det hul?
Nej.
Jeg ved ikke, hvad jeg gjorde.
-Du ville være… -Fortabt.
Da vores seertal først faldt,
sagde jeg til mig selv: "Måske er det vejret."
Da vi faldt til omkring 37,
vidste jeg, det ikke var vejret.
Tusindvis af fredsdemonstranter marcherede mod Pentagon.
Men jeg lover handling.
Det voksne rumeventyr flyver på torsdage.
Tiden flyver så hurtigt,
at man knap når at få vejret.
Før du går, Eddie…
-"Kys mig…" -Kys mig godnat!
-Farvel! -Farvel, Eddie!
FARVEL TIL ED SULLIVAN
Vores show er et bevis på, at miraklernes tid ikke er forbi.
Lad os give begge en kæmpe hånd.
Jeg er bare en almindelig fyr,
der mødte nogle berømte folk
og holder fest for sine venner: "Kom og se, hvem jeg fik besøg af!"
I lang tid kom alle til de fester.
-Sådan. -Pearl, kom herop!
Jeg har haft det godt.
Jeg kæmpede for det, jeg troede på.
Og jeg har ingen klager.
Mange tak, mine damer og herrer.
Godnat!
I 23 ÅR HÅNDPLUKKEDE ED SULLIVAN ALLE OPTRÆDENDE I SIT SØNDAGSSHOW
MED OVER 10.000 OPTRÆDENDE OVER 1.100 AFSNIT.
I 1971 BLEV THE ED SULLIVAN SHOW TAGET AF ÆTEREN.
TRE ÅR SENERE DØDE ED.
MED OPTRÆDENDER AF
TIL MINDE OM SACHA JENKINS 1971-2025
Tekster af: Jesper Sodemann