Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Alle, der vokser op i Ohio, vil gerne være en Buckeye.
Ohio States identitet
er at vinde,
og det er det, vi gør.
Indflydelsen fra Ohio State's atletiske afdeling
kan ikke overdrives.
Det handler om stolthed.
-O-h! -I-o!
Det er stadig
en af de bedst udstyrede, velfinansierede
og overdådige atletiske afdelinger
i landet.
Det er guldstandarden for collegesport.
Hvis du er en Buckeye-atlet på Ohio State, er du en superhelt.
Jeg var stolt over at være en Buckeye.
Det var noget helt særligt.
Vi var Ohio State-atleter.
Intet andet betød noget.
Vi blødte OSU.
Buckeyes er en religion.
Men vi troede på Ohio State University.
Vi troede på de skarlagensrøde og grå.
Indtil vi hørte sandheden.
STILLE! TV-UDSENDELSE
Påstande om seksuel forseelse
har været 40 år undervejs på Ohio State University.
Staten Ohio undersøger en tidligere træner
for Buckeye-bryderholdet.
Træneren, dr. Richard Strauss.
I aften, kun på Four, offeret, der siger, at han er én,
der udløste efterforskningen og som åbner op om disse påstande.
Da jeg begyndte at rapportere om den første historie i 2018,
lå fokus på én mand,
en bryder fra Ohio State University,
som påstod, at han var blevet misbrugt af en holdlæge.
Min første reaktion var:
"Er det mon sandt? Gad vide, om det er sandt."
Men det, han sagde, var så oprørende.
At en universitetslæge
havde forulempet ikke bare ham, men også andre atleter seksuelt,
og det havde stået på i årtier.
Og så begyndte andre at stå frem.
Endnu en tidligere Ohio State-elev er stået frem...
Yderligere to tidligere Buckeye-brydere er trådt frem...
Flere ofre står frem med beskyldninger mod en...
Og det åbnede bare sluserne for mig.
Nye detaljer i aften om den påståede seksuelle forseelse,
der involverer en læge på OSU's bryderhold.
Hvem var denne anklagede læge?
Det var svært ved at finde oplysninger om ham.
Det er meget svært at finde
et fotografi af doktor Richard Strauss.
Universitetet har ikke mange fotooptagelser
af denne mand.
Han er en gåde.
Det er mærkeligt.
Det virkede næsten tilsigtet,
og det var endnu mere bekymrende.
Vi har altid været en stolt Buckeye-familie.
Da jeg afleverede min søn
på et kollegie på Ohio State University,
da han var 18 år gammel og den første, der forlod reden,
græd jeg, da jeg kørte.
Men jeg tænkte, at han var i gode hænder...
fordi han var på Ohio State University.
Alle disse mænd blev sat af på Ohio State.
Jeg vil gerne vide, hvorfor det skete for dem.
Hvordan et seksuelt rovdyr kunne være på campus...
i 20 år.
Hvordan skete det?
Da Ohio State-skandalen brød ud,
vidste jeg ikke,
om jeg ville gå ind i sagen.
Det var på vej ned i et kaninhul, jeg ikke var forberedt på lige nu.
Så jeg lod det ligge.
Jeg er folkeskolelærer, og en dag
sidder jeg i vores lærerværelse,
og nogle af de andre taler om det.
Og...
en af de ældre mandlige lærere
sagde: "Det kan jeg ikke tro.
"Mand, hvis jeg var der, og det skete for mig...
"ville jeg banke fyren."
Og jeg tænker:
"Du aner ikke, hvad du taler om."
Min næste tanker er så:
"Jeg bliver nødt til at sige noget. Pokkers. Så er det nu."
For Buckeyes bliver det Dan Ritchie.
Bliv der!
Fokuser på benet! Kom ikke over ryggen!
Jeg startede med at bryde, fordi min far mente,
at sporten passede til mig.
Jeg kunne blive stærkere
og komme i form.
Jeg var spinkel dengang.
Men der var noget over brydning.
Og jeg voksede med det.
Det blev en del af mig.
Det var ret fantastisk.
Jeg kunne lide at være derude alene og stole på mig selv.
Hvis jeg knoklede og vandt, var det, fordi jeg gjorde arbejdet.
Og det gjorde jeg.
Og jeg vandt.
Min gymnasietræner viste mig ranglisterne i starten af sæsonen
og sagde: "Du er rangeret som nummer et i delstaten."
Jeg var målløs.
Og det var fantastisk.
Selvom Ritchie kommer fra en offentlig skole,
tvivlede mange mennesker på hans evner,
men han dominerede hele året.
Hele
sæsonen var jeg ubesejret, og jeg vandt delstatsturneringen.
Og delstatsmesteren fra 1988
med 167 i dobbelt A, Dan Ritchie.
Dan Ritchie!
Og det var det, der gav mig
mit stipendium til Ohio State.
Jeg kom dertil i 1988.
I min hjemby
var der 32.000 mennesker.
Befolkningen i hele Ohio State
var på 50.000, så det var overvældende.
Men jeg tænkte, at hvis jeg har brydning,
har jeg en gruppe fyre, jeg kan hænge ud med.
Og jeg mødte min roomie, Mike Schyck, en anden bryder,
og vi klikkede med det samme.
Første gang jeg mødte Dan,
var hans hår barberet
lidt ligesom Vanillla Ice.
Jeg tænker:
"Er det min roomie? Åh nej."
Men vi blev hurtigt bedstevenner.
Vi elskede begge brydning over alt.
Brydning betød
alt for mig.
Lige siden jeg var barn.
Kom så, Mike!
Jeg var lidt strid som barn.
Bliver vi ved med
at arbejde sammen, kan vi nå til staten.
I ottende klasse, endte jeg med at slå en senior.
Jeg nåede finalen.
Jeg var den ottende klasses elev, der nåede til finalen.
Jeg var i finalen i mit første år
og fik andenpladsen.
På andet år fik jeg tredjepladsen.
Og jeg vandt den de næste to år.
Med en vægt på 69 kilo, vores mester, Mike Schyck.
Der var mange
skoler, som sendte mig breve og rekrutteringsting hele tiden.
Jeg fik endda personlige breve
fra cheftræneren for bryderholdet på Ohio State, Russ Hellickson.
Russ var to gange olympisk deltager.
Han var en af de bedste trænere i landet.
Gutter, jeg sidder derovre
i hjørnet som træner.
Jeg ser ikke nok kamp.
Russ var lige begyndt som ny træner på Ohio State,
og han lovede at skabe vindere.
Det var det, jeg ville. Ingen påskud.
Om ikke andet, så når I kommer hjem,
er I i bedre form end alle andre.
Hellickson kom med sin assistent, Jim Jordan,
og Jordan var en legende.
Jeg så ham vinde sin første NCAA-titel.
Så vandt han sin anden nationale titel det følgende år.
Det var utroligt.
Det var ikke Ohio State, jeg valgte.
Det var Hellickson og Jordan.
Og det program, de var ved at udvikle.
De ville gå hele vejen. Det ville jeg være med til.
Det Ohio State-hold
ville give mig chancen for at udleve min drøm om at blive national mester.
Jeg havde store drømme.
Jeg ville være olympisk mester.
Russ Hellickson, olympier,
kunne have fået den til at gå i opfyldelse.
Og alle vidste, hvem Jim Jordan var.
Han var et dyr.
Meget religiøs, ærlig. Han var den gode fyr.
Samtidig kunne han give røvfuld.
Han var den perfekte mand.
Efter en ret tæt kamp
sagde Jim til mig:
"Det var en god kamp. Vi lader dig komme på holdet."
Det var jeg glad for.
Meget glad.
Jeg så potentiale i Ohio State.
Du ser rundt,
og din første tanke er nationale mestre.
Lad os gøre det.
BROWN GYMNASTIKSAL
Inden skoleåret startede,
var der de fysiske undersøgelser.
De var der også i gymnasiet,
hvor ens egen læge hurtigt undersøgte en.
Dette var anderledes.
De havde masseundersøgelser
på forskellige stationer.
Du ville gå til en station, hvor de tog mål til et mundstykke.
Ved den næste
målte de dit blodtryk.
Ved den næste igen, fik du tjekket reflekser.
Til sidst endte vi i en kø,
der var lige foran
en dør.
Køen stod stille.
UNDERSØGELSESLOKALE
Og nogle af de ældre elever sagde:
"Det vil tage et stykke tid."
De sagde: "Doktoren vil kunne lide dig."
Så smålo og grinede de lidt,
og jeg forstod ingenting.
Så er det min tur.
Du kommer ind i et lokale,
og doktoren er derinde.
Han havde snehvidt hår.
Han fik dig til at føle dig godt tilpas, fordi han var en flink fyr.
Doktor Strauss
blev præsenteret for os som den højtagtede
doktor i sportsmedicin på Ohio State.
Dr. Strauss er specialist i intern medicin
og sportsmedicin ved Ohio State University,
og redaktør af tidsskriftet
Physician and Sports Medicine.
Han var dr. Richard Strauss fra Ohio State University.
Og han bar et skilt for at bevise det.
Han lavede en fuld kropsundersøgelse.
Tjekkede vores hud,
fordi hudproblemer kan holde dig
fra måtten, fordi de smitter.
Han tjekkede under vores arme, tjekkede vores vitale organer.
Og så beder han mig slukke lyset.
Så satte han sig på en skammel
og...
klappede på siden af ens ben
og sagde: "Af med dem."
Og det er mørkt, og man kan ikke se noget.
Jeg kigger over på ham, og han har en penlygte.
Og jeg står der
og ser ned på en mand, der har en lommelygte
i munden ud for mit skridt,
og jeg ser toppen af hans hoved.
Det er bare virkelig mærkeligt.
Og på det tidspunkt tog han så fat i din penis.
Og han bevæger den rundt og rundt.
Jeg var målløs.
Alt imens
du sidder og prøver
at tale dig selv fra at få erektion.
Jeg lyver ikke.
Det er det eneste, du prøver at...
og du stiller spørgsmålstegn ved din seksualitet.
Og lige inden du siger noget, siger han: "Jeg er bare grundig."
Og når man kommer ud så...
Vi jokede, fordi vi vidste ikke, hvad vi
gik igennem.
Jeg havde sikkert det samme udtryk, da jeg kom ud:
"Hvad var det? Jeg forstår det ikke."
Og alle gør grin med dig.
Det føltes forkert, men jeg accepterede det.
Og vi skal ikke sidde
og have
en masse samtaler om det.
I skal løbe 1,5 kilometer så hurtigt, I kan.
Husk jeres tid.
Trænerne lod, som om alt var normalt.
De gjorde intet ved det. De fokuserede på træningen.
Klar, løb.
Min familie var konservativ. Man gør, hvad man får besked på.
Og det gjorde man. Det samme med træneren.
Man gjorde som, han sagde.
Jeg vidste ikke, hvad det var, men vi var her for at bryde.
Og som vi kom videre gennem sæsonen,
mørbankede Russ og Jimmy
os totalt.
Tre ting vil være nøglen til succes.
I dag skal vi koncentrere os om os selv.
Jeg var gennemsnitlig, og de gjorde de mig
til en rigtig god bryder.
Jeg havde en fantastisk karriere, jeg vandt alt.
Der er en smuk rulning på Grandy af Schyck.
Han reddede stillingen.
Han går efter nedlægningen.
Han fik den.
De fleste af mine andre holdkammerater var fantastiske.
Og der er det, junioren fra Ohio State er mesteren.
Gjorde dr. Strauss mig vred?
Ja, men jeg havde indtryk af, at vrede
hjalp mig til at gøre det bedre og opnå tingene.
Jeg følte, at vreden var nødvendig.
Ligesom andre var jeg der, da jeg trådte ind på måtten.
Jeg var der.
Bekymringer om karakterer, om piger,
om dr. Strauss, eller noget andet, forsvandt.
Ritchie, 21 til ni og to.
Noget af en rekord for en førsteårselev.
Jeg kunne adskille det.
Lægge det et sted, hvor jeg ikke behøvede
at tænke over det.
Og det virkede et stykke tid.
Men det blev bare værre.
Dr. Strauss var vores holdlæge.
Vi havde ikke andre.
Var vi syge, var han den, vi gik til.
Havde vi brug for medicin,
var det også ham.
Det samme, hvis vi havde en skade.
Og hver gang
var det en fuld kropsundersøgelse, der resulterede
i en kønskontrol, uden undtagelse.
Og manden bar aldrig
handsker.
Det var altid hud mod hud.
Han ville tage fat i ens testikler med den ene hånd.
Det kan bedst beskrives som de
kinesiske kugler, man roterer i hånden mod stress.
Og samtidig spørger han, hvordan det går på campus,
om jeg har en kæreste,
om jeg er seksuel aktiv.
Og det var ikke
bare sådan, han ville være.
Han var så tæt på, at du kunne mærke hans ånde på din pik.
Jeg følte, at der var noget galt, men jeg var bare en naiv college-knægt.
Og det var ikke nemt at bryde på college.
Vi lærer at håndtere de svære ting.
Så
jeg klagede aldrig.
Men jeg var altid derinde.
Min journal
var flere centimeter tyk, da jeg var færdig.
Hundredvis af gange.
Hver gang jeg kæmpede, når jeg fik en skade.
Brydning er en brutal sport.
Det er dybest set en gadekamp med regler.
Du bliver tit ramt.
Jeg havde en ankelforstuvning.
Dr. Strauss
ville holde
røntgenbillederne op og kigge på dem. Bagefter
ville han bede mig om at tage tøjet af.
Så tog han sin skammel, udførte den samme kønsundersøgelse
og sagde, han ville sikre sig, at jeg helede ordentligt,
og at mine lymfeknuder ikke var forstørret.
Han sammenlignede mig med en racehest, der skulle holdes kørende.
Og det kunne han kun med disse grundige undersøgelser.
Men jeg har aldrig set på mig selv som et offer.
Jeg har en atlets mentalitet, og hvis det er dårligt,
ordner du det selv.
Måden, vi ordnede det på som atleter, var,
at vi tog let på det.
På den måde var det ude i det åbne.
Drengene jokede hele tiden:
"Jeg skal se doktoren,"
og var vi flere:
"Pas på nødderne."
Vi havde kælenavne til ham.
Strauss var dr. Gelépoter eller Geléfingre.
Jeg hørte engang nogen kalde ham dr. Sjov Dreng,
men det blev mere direkte.
Som: "Hvad er der med den fyr?"
Det var en beskidt lille hemmelighed, som vi listede rundt
og bare håndterede,
fordi vi var Buckeyes.
Man kan ikke finde
en større machokultur end atleter og brydere fra Midtvesten.
Der er så meget macho-dimension i denne historie.
Jeg har skrevet flere artikler til Sports Illustrated
om Ohio State University.
Buckeye Nation er en ægte identitet for millioner af mennesker.
Og kernen i den identitet handler om at være Midtvesten-hård.
Mænd skal efterligne krigerens arketype.
Det handler om at være uforgængelig og dominerende.
Og især, hvis du er en mandlig atlet.
Mindre end det afvises med vrede.
Jeg ser folk klynke og brokke sig.
Jeg ser det her vattede udtryk i manges ansigter,
fordi nogen tog noget fra dem.
Det her er en hård sport, drenge.
Hvis I ikke vil være en del af det, så skrid.
Se situationen med Strauss gennem den linse.
Men hvad sker der,
når nogen dominerer dig fysisk? Hvis du er bryder,
og nogen dominerer dig fysisk, taber du.
Hvad, hvis han vejer det halve af dig?
Sportsligt set er det et mismatch, ikke?
I den verden, hvilken slags mand er du så?
Og hvad nu, hvis han forgriber sig seksuelt på dig?
Vil du så tale om det?
Vil du indrømme det?
Og hvis du gør, vil de mænd omkring dig så overhovedet være modtagelige
for at høre om det?
Min mor sagde det her engang.
Hun spurgte: "Har du fortalt Russ eller Jim
"de ting, vi finder ud af nu?"
Jeg svarede: "Men det ville antyde, at de intet vidste."
Vores trænere vidste det.
Der var fyre, der klagede over dr. Strauss
til Jim Jordan.
En af bryderne sagde:
"Hvorfor skal han konstant tjekke vores nødder
"og vores pik."
Jim Jordans svar var:
"Gjorde han det på mig,
"brækkede jeg hans hals som en kvist."
Så han vidste det.
Og Russ vidste det.
Omfanget af, hvad dr. Strauss
kan have gjort under fysiske undersøgelser
eller lægeundersøgelser på atleter,
når de var skadet, ser ud til at være hinsides det acceptable,
men jeg fik det aldrig at vide.
Jeg fornemmede bare, at han var lidt for invasiv.
Ikke?
Han brugte altid hænderne,
når vi havde vejninger.
Han tog fat i fyrene
og drejede dem.
Han tog fat i deres
talje og vendte dem.
Når han tjekkede deres hud, rørte han den altid.
Jeg sagde engang til ham: "Du rører for meget ved dem."
Han sagde, at han var grundig.
Jeg sagde: "Nogle af dem er meget følsomme overfor den slags."
Han trak bare på skuldrene.
En lille snak, og intet ændrede sig.
På det tidspunkt
talte de ikke om deres seksualitet og følelser.
Og trænerne var nok utilpasse ved det
og lod som ingenting.
Russ Hellickson er din surrogatfar,
mens du er i Columbus, Ohio.
Hvis han ikke mener, det er vigtigt at slippe af med fyren,
accepterer du det.
HOLD KÆFT OG TRÆN
Nogle fyre kunne præstere sådan.
Jeg kunne ikke præstere i det miljø.
Og det gav problemer internt for mig,
at jeg ikke var i stand til at gøre de ting,
som jeg vidste, jeg kunne gøre atletisk.
Så jeg skammede mig meget over
ikke at være hård nok til at klare det.
Efter folk har hørt de her historier,
er der mange fyre, der siger,
at de havde banket ham eller gjort dit
eller dat.
"Hvordan rørte han dig?"
"Hvorfor bankede du ham ikke?"
Strauss slap afsted med det
ved aldrig at have en sygeplejerske
eller træner på kontoret, når vi var derinde alene.
Aldrig nogensinde.
Så det var altid hans ord mod dit.
Jeg kunne have
klappet ham en, og hvad var der så sket?
Forestil dig, at jeg går ud, og denne hvide mand
ligger bevidstløs derinde.
Og manden har været
på universitet siden 1979.
Så hvad kan jeg gøre?
Det, de vil gøre,
er, at smide mig ud af skolen.
Han ville have sit job og fortsætte med det, han gør,
og jeg ville miste mit stipendium.
Vi havde så meget at miste.
Jeg havde ikke en masse penge.
Så stipendiet var afgørende.
Vi var magtesløse.
Jeg vidste kun, at jeg ville være national mester,
og jeg ville ikke
lægge mig ud med det store Ohio State University.
Og helt ærligt, det han gjorde ved mig,
måske var det
ikke forkert.
Jeg vidste det ikke.
Dette er en autoriseret læge.
Han har Harvard-beviset.
Han har været på Chicago og University of Pennsylvania.
Været i militæret.
Han udgiver videnskabelige artikler.
Uanset hvad du siger, har han en hurtig svar klar.
Du er en 18, 19-årig naiv knægt.
Men mere end det,
han havde så meget magt,
for godkendte han ikke deres fysiske tjek, konkurrerede de ikke.
Han havde al magten.
Og de gjorde intet.
Så doktor Strauss blev mere modig.
Vi ville komme ned
fra brydelokalet, og mange var bekymrede for at klare vægten,
så vi sad i saunaen i 20-25 minutter.
Og ganske rigtigt sad dr. Strauss derinde med os.
Det næste, han gør, er, at han gå i bad med alle.
Og Strauss ville vende udad.
Bruseren er som en mikrofon.
Bruseren er her,
du vender den her vej.
Han vendte sådan her.
Væk fra bruseren, så han kunne se på os.
Han var den første inde og den sidste ude.
Så kom han ud.
Han får øje på endnu en gruppe fyre, der kommer ned:
"Hov, jeg glemte at vaske her. Jeg må tilbage i badet."
Og så gik han tilbage.
Russ gav ham endda
et skab i vores omklædningsrum.
Så Strauss var derinde hele tiden og kiggede på, at fyrene
tog tøjet af, tørrede sig, tog tøj på.
Han gjorde ikke noget. Han løb ikke.
Han trænede ikke.
Og han tog bad flere gange om dagen
med mandlige atleter.
Det var så åbenlyst.
Han blev ophidset, mens han så på alle.
Det er ikke noget, jeg rigtig har lyst til...
at huske.
Jeg gemte ikke ting på den måde, det er ikke...
Jeg sagde:
"Doktor, du gør dem nervøse, når du bader med dem."
Han svarede:
"Du bader med dine drenge hele tiden."
"Men ikke i en time, doktor."
Det var tydeligt, at dr. Strauss
kunne lide at være i brusebadet sammen med atleterne.
Så han gik meget i bad.
Og vi er klar til kamp her.
Vores dommer i dag er Fred Feeney.
Feeney er en af de bedste dommere i delstaten
fra Columbus-området.
Han har været med i lang tid.
Wow, sikke en kamp!
Jeg havde en kamp, og når kampen er slut,
signerer jeg bogen og går.
Du bliver ikke hængende. Eller giver folk high five.
Du skynder dig væk, før der sker noget, fordi nogen er tosset over noget.
Du skynder dig væk.
Så jeg går ind, som man nu gør,
man tager tøjet af, bader og går.
Ret simpelt.
Mens jeg var derinde, kom dr. Strauss ind.
Jeg kendte dr. Strauss fra Ohio State University.
Jeg har kendt ham i årevis.
Jeg spørger ham, hvordan det går.
Han siger, at det går fint, roser kampen og sludrer lidt.
Så begynder han at klæde sig af ved siden af mig.
Selvom der var masser af plads derovre, hvor han kunne
have klædt sig af.
Så jeg spørger: "Hvad laver du?"
Han siger: "Jeg skal et sted hen i aften, så jeg tager lige et bad."
Jamen, okay så.
Jeg fortsætter med at klæde mig af,
tager et håndklæde rund om mig og går ind i brusebadet.
Kort tid efter
kommer dr. Strauss ind i brusebadet.
Han stillede sig ved siden af mig, selvom der var andre brusere.
Bruseren her,
jeg er her, og han er her.
Godt så.
Der sker så det,
at jeg kigger over og indser, at han ikke vasker sig.
Han står ved siden af mig og onanerer.
"Hvad fanden laver du?"
Han siger: "Jeg vasker mig bare, Fred."
"Det er fandme en sær måde at vaske sig på."
Jeg vendte mig lidt væk fra ham, og det næste der sker er,
at jeg mærker hans hånd på min numse.
Og...
Jeg kan ikke forklare, hvorfor det påvirkede mig sådan.
Det påvirkede mig så meget, at jeg ikke engang reagerede.
Jeg skulle have klappet ham en
på det tidspunkt.
Men det gjorde jeg ikke.
Jeg gik ud og hen til mit skab og klædte mig på.
Strauss kommer ud med et håndklæde om sig.
Og han har en tydelig erektion.
Og jeg siger: "Hvad satan laver du?"
Han siger: "Alt er fint. Du har en smuk numse.
"Du har en flot penis. Du skal være stolt af det."
Og igen var jeg så overvældet over, hvor tåbeligt det var,
at jeg tog tøj på og intet sagde til ham.
Da jeg gik ud, stod Russ Hellickson og Jim Jordan
for enden af gangen.
Jeg kiggede på dem.
Jeg sagde: "Strauss onanerede ved siden af mig i bruseren."
De kiggede på mig.
Jim Jordan så direkte på mig og sagde:
"Det er Strauss. Du ved, hvad han laver."
Og Russ var enig.
Da jeg gik ud,
begyndte jeg at skubbe det væk.
Længere og længere væk.
Jeg kunne ikke håndtere det.
Jeg håndterede det ikke.
Og man finder ud af, at det ikke kun sker
for bryderne.
De mandlige gymnasters
anlæg lå i Larkins Hall, hvor vores
bryderlokale lå. Han havde et skab
i deres omklædningsrum.
Han havde et hos fægterne.
Hos foldboldspillerne.
Jeg hørte, han havde et,
hvor svømmeholdet var. 15-16 sportsgrene.
Det var vanvittigt.
Han var alle vegne.
Ishockey er alt,
når du er canadier.
Du vil være ishockeyspiller.
Det var målet og drømmen.
Jeg tog hen på skøjtebanen tidligt om morgenen.
De kaldte mig en skøjterotte.
Jeg elskede bare spillet.
Jeg var så heldig i 1985
at vinde et nationalt juniormesterskab.
Jeg blev rekrutteret af flere skoler.
Jeg blev rekrutteret af North Dakota, som var gigantiske.
Men Ohio State passede bedre til mig.
Jeg havde mulighed for at starte med det samme.
Mit mål
var at komme til Ohio State, udvikle mig i fire år
og så spille professionelt.
Ohio State tilbød et fuldt stipendium, hvilket var ret utroligt.
Alt, hvad jeg havde håbet på,
var sket på det tidspunkt.
Jeg var henrykt.
Mit første møde med dr. Strauss
var ti dage efter, jeg ankom.
Vi gik i hallen og fik foretaget et lægetjek.
Han var flink og rar
og spurgte: "Hvor er du fra?" "Velkommen til Ohio State."
"Er du blevet undersøgt før?"
Og jeg svarede: "Det kan jeg ikke huske."
"Er du blevet tjekket for brok?"
"Nej," svarede jeg.
Så bad han mig smide shortsene.
Jeg vidste ikke, hvordan man tjekkede for brok.
Jeg vidste ikke, hvad jeg ikke vidste.
Da jeg gik, tænkte jeg:
"Det var virkelig underligt."
Jeg tog lidt afstand fra det.
Og den der sagde: "Du må have en stor penis,"
sagde indirekte:
"For du var derinde et stykke tid.
"Sådan der. Godt for dig."
Og jeg tænkte: "Jeg ved ikke, hvad det betyder,
"men okay."
Og så gik jeg.
Jeg burde have spurgt: "Er det normalt?
"Hvorfor skal alt det ske?"
Men jeg stolede på dr. Strauss, fordi han var holdlægen,
og det var hans job.
Det var det, han var ansat til.
Og man er så glad for at være
på Ohio State University og dyrke den sport, man elsker.
Du er der, hvor du gerne vil være.
Så ja, jeg så ham nogle gange.
Og hver gang
tjekkede han for brok.
Engang fik jeg et slagskud på min fod.
Det første, han siger, er: "Smid bukserne."
Og han tjekkede mig for brok.
Jeg tænker bare:
"Min fod er øm."
Men han var vores læge.
Det måtte være normalt, for ingen sagde noget.
Men det påvirkede mig meget.
Jeg gik til træneren
efter jul og prøvede at fortælle, at der var noget galt
med lægen.
At han var lidt anderledes.
Og...
han sagde bare:
"Tænk ikke på lægen. Tænk på dit spil."
CHARLOTTE REMENYIK fægtetræner, Ohio State 1978-1999
Min mor var den eneste kvindelige træner for et herrehold
på Ohio State University.
Hun trænede både kvinder og mænd i fægtning.
Ret hurtigt efter min mor
overtog herreholdet,
begyndte hun at høre fra de mandlige fægtere,
at der helt sikkert var noget forkert ved dr. Strauss.
At han ville glo på de mænd, der gik i bad,
og han så ud til at være i nærheden mere end det var normalt.
Jeg husker én hændelse
meget tydeligt.
Det var i slutningen af træningen, og min kærestes øre blødte.
Min mor sagde: "Gå ned til trænernes lokale
"og se om de kan hjælpe dig."
Jeg gik med ham,
og dr. Strauss var der.
Så snart han så min kæreste, sagde han: "Jo da, kom bare ind."
Og så blev døren lukket.
UNDERSØGELSESLOKALE
Umiddelbart efter
han var færdig, kom han ud og sagde:
"Jeg viste ham mit øre,
"og det første, lægen bad om, var, at jeg smed mine shorts."
Han fortalte min mor det.
Hun gik til sin chef for at diskutere situationen.
OSU ATLETIKAFDELINGS KONTORER - ST. JOHN'S ARENA
Fægtetræneren siger:
"Jeg er meget bekymret for denne upassende opførsel."
Hun ved tydeligvis ikke halvdelen. Hun ved dog, at det er upassende
for en holdlæge at gå i bad med atleterne.
Hun ved, det er upassende, at han
rører atleter for noget, der intet har med skridtet at gøre.
Så hun indgiver sin første klage.
Deres opfattelse var...
at det var rygter.
Kom med beviser.
Uden beviser kan jeg intet gøre.
Hendes svar tilbage til atleterne var:
"Vi skal bruge beviser. Nogle der er villige til at stå frem.
"Jeg står sammen med dig.
"Jeg støtter dig og taler."
Men hun fandt ingen.
Så min mor klagede alene til direktørerne over dr. Strauss.
Hun mødtes med dem regelmæssigt...
fordi de var hendes chefer.
Hun klagede over dr. Strauss
år efter år,
fordi fægtere var der i tre-fire år, og så kom der et nyt hold.
Det var ikke en engangsforeteelse. Det var regelmæssigt og vedvarende.
Og intet blev gjort.
Hvilke datoer var du direktør for sportsmedicin?
-1990 til 2004. -Okay.
Var du i den rolle
ansvarlig for at vejlede medarbejdere?
Ja.
Har du nogensinde vejledt Richard Strauss?
Ja.
I 2019, som en del af en retssag mod Ohio State
anlagt af ofre for dr. Strauss,
gennemførte sagsøgernes advokater vidneudsagn
med tidligere skoleansatte.
Dr. John Lombardo vejledte Strauss
i atletikafdelingen fra 1993 til 1995.
Det er dit job at beskytte mandlige atleter
mod at blive seksuelt misbrugt af en holdlæge, ikke?
Jo.
Fægtetræneren
har tilstrækkelige beviser
og går til sine overordnede...
gentagne gange i løbet af forskellige administrationer.
Jeg vil vise dig
et brev på én side fra dig dateret den 7. november 1994.
Og hvad gør skolen?
Det samme som John Lombardo gør i 1994.
Fra første sætning står der:
"Jeg har undersøgt de bekymringer, som fægtetræneren,
"Charlotte Remenyik,
"har rejst vedrørende sine atleter i det medicinske system.
"Jeg har talt med hende,
"og hendes bekymringer er baseret på rygter,
"som er blevet genereret i ti år uden grundlag.
Hun fik et effektivt svar tilbage:
"Du baserer det bare på rygter,
"og du vil sige: 'Det er det, vi har'
"'på grund af jeres, i bedste fald, uduelighed.'"
Har du nogensinde talt med en fægter
på OSU om påstået forseelse fra dr. Strauss?
Nej.
Folk har ikke telefoner i lommen
og videofilmer det.
Det er ikke sådan, at skolen har være ansvarlig
og håndteret
strømmen af klager, der kom før dette.
Min mor fortalte om de historier, hun havde hørt.
Og hun blev bare bedt om at komme med beviser.
Har nogen på OSU, så vidt du ved,
nogensinde kontaktet eleverne om dr. Strauss?
Ikke så vidt jeg ved.
Rygter og insinuationer.
Hvad kunne det ellers være?
Det er rygter og insinuationer,
når intet er dokumenteret i praksis.
Spurgte du en træner,
om Strauss var upassende over for en elev?
Ikke så vidt jeg husker.
Spurgte du træneren, om dr. Strauss
havde opført sig upassende over for en elev?
Ikke så vidt jeg husker.
Skolen lader ham være i fred.
Men til sidst skaber det nok røre til, at Strauss siger:
"Fint, jeg vil ikke være læge for fægteholdet."
Han har andre hold.
Dr. Strauss har foreslået, at en anden læge
påtager sig den primære rolle som læge for fægterne.
Jeg ved ikke, om det var hendes vedvarende anmodninger,
men jeg ved, at det tog
mere end et årti, før det skete.
Charlotte Remenyik var den ensomme ulv, den eneste stemme,
der sagde: "Det kan ikke fortsætte."
Men selv efter at en universitetstræner
stod frem og nægtede ham at se hendes atleter,
var der ingen, der forhindrede ham i at gøre det mod alle andre.
Lad os tænke over det. Den kvindelige fægtetræner
har disse bekymringer baseret på, hvad hun hører.
Hun er ikke i mændenes omklædning,
men har hørt nok til, at hun bliver så oprørt,
at hun går til sine chefer.
Hvordan i alverden kunne det fortsætte?
Og hvorfor sagde ingen noget?
Måske skyldtes det, at OSU-holdene dominerede.
Sikke en sejr.
Randleman vinder for Ohio State.
Rex Holman.
Og ingen ønskede at tilsmudse det med en skandale.
Men ikke alle holdene i de to årtier var gode.
Og der var stadig tavshed.
Og så faldt noget i hak.
Udover at være holdlæge var Richard Strauss
en pioner inden for steroider.
BRUG AF ANABOLSKE STEROIDER
Han udgav artikel efter artikel
om anabolske steroider.
STEROIDERS BIVIRKNINGER
I 1980'erne, da vi lærer om dette skæringspunkt
mellem steroider og atletiske præstations-
og præstationsfremmende stoffer, og hvad de kan gøre,
står Richard Strauss i fronten.
En fodboldspiller sagde, at konkurrere mod atleter,
der tog steroider,
var som at give dem et forspring på 2,7 meter
på en 90 meters strækning.
Det er et stærkt incitament til at spille russisk roulette
med et meget kraftfuldt og potentielt farligt stof.
Vi skal tale med en sportslæge,
der har forsket i steroider.
Spørgsmålet om anabolske steroider har ikke været vigtigt for befolkningen,
fordi de fleste ikke har vidst meget om dem.
Flere kilder fortalte mig, at de fik steroider
af doktor Strauss.
Og flere kilder fortalte mig, at han distribuerede steroider.
Jeg talte med en tidligere træner.
En af hans opgaver
var at distribuere steroiderne til atleten.
Det var der, folk
begyndte at regne ud,
hvordan man kunne snyde systemet.
Og Strauss blev betragtet som eksperten.
Det var et lille kontor, der også var undersøgelseslokale.
Og der havde han et lægeskab, som var låst.
Han var den eneste med nøgle.
De anabolske steroider var derinde.
Strauss kendte til testen og alt det der.
De bragte os ind for at give B-12-indsprøjtninger, sagde de.
Jeg havde fået dem før,
men det her var anderledes.
Det var lige før Big Tens og mesterskaberne.
Jeg kan huske, at de gav os et ret stort skud.
De sagde, at det var B-12,
men det tror jeg ikke.
Jeg troede, at det måske var noget testosteron.
Følte du dig anderledes?
Jeg havde det godt.
Virkelig godt.
Jeg følte energi,
og restitutionen var hurtigere.
Det tror jeg ikke, B-12 gør.
Vi havde en beholder, hvor der stod "Kun til dyrebrug."
Vi plejede at kalde det dyresaft.
-Kom det fra dr. Strauss? -Ja.
Og... Jeg ved ikke.
Mange blev store på Ohio State
i slutningen af 80'erne eller starten af 90'erne.
Som om han ikke havde nok odds imod sig,
gav det Richard Strauss
endnu et stykke potentielt kompromitterende information.
Hvis han sagde:
"Den fyr sladrer om mig,
"fordi jeg gav ham steroider",
så mistede du dit stipendium.
Og tænk over det, hvis du var træner,
og du ved, at lægen
giver steroider til dine atleter. Eller hvis du er sportsdirektøren,
ville du så ikke være uvillig til at gå imod den holdlæge
og måske opdage, at holdlægen spiller beskidt spil?
Man kan spekulere over, hvem der mente:
"Ved I hvad? Det er bedre at tie,
"for hvis vi gør det rigtige
"og slipper af med ham, og det slipper ud,
"bliver det noget rod."
Men historien er mere kompliceret end steroider.
Og det var ikke den vigtigste grund til, at folk ikke talte om det.
Folk kunne ikke, og jeg bruger datid.
Jeg tror til en vis grad, de stadig ikke kan forstå,
hvordan det kunne ske.
Hvordan kunne disse
18-19-20-årige atleter,
hvordan i alverden
kunne de være ofre for seksuelle overgreb?
Og så er vi tilbage til skammens fundament.
Vi kan ikke lide at se på mænd som ofre
på denne måde,
og det har skadet dem
ikke kun i forhold til det, folk tror om dem,
men også på den måde, de tror og troede om sig selv.
Richard Strauss brugte det til sin fordel.
Strauss misbrugte ikke alle.
Han fokuserede på de unge mænd,
der for det meste var fra landdistrikter,
som brugte al deres tid i gymnasiet
på at fokusere på sport
og var uerfarne seksuelt.
Og naive.
Mange af dem var de første i familien,
der kom på college,
og de var afhængige af dette atletiske stipendium.
Han vidste, hvordan han skulle fokusere på disse mænd.
Og han groomede dem til mere.
Han var altid sød mod dig, komplimenterende.
Han manipulerede dig,
men du havde ingen idé om, at det var det, der foregik.
På det tidspunkt, som 18-19-20-årig,
har du aldrig hørt om rovdyr.
Du har aldrig hørt om grooming.
Især udtrykket grooming.
Jeg havde aldrig hørt om det før.
Og det var præcis, hvad han gjorde.
Han indyndede sig hos dig.
Han blev din ven.
Han tog billeder af fyre.
Han gav dig sit kort
og fortalte dig, at han kunne starte en modelkarriere for dig.
Vi så ham tit gå rundt med et kamera.
Han tog billeder af Jim Jordan til Russ Hellicksons bog.
Så lægen tager billeder?
Og det mærkelige er, at han er god til det.
Han tager virkelig gode sort-hvide billeder.
Og vi hørte, at en bryder fik en fotosession
og fik nogle modelting ud af det. Han fik en modelkontrakt.
Han fik succes som model og tjente penge.
Det var utroligt.
Jamen, godt så.
I løbet af sommeren
forsøgte jeg at få nogle modelting
for at tjene nogle ekstra penge.
Og dr. Strauss sagde:
"Hvis du har brug for billeder, kan jeg tage dem.
"Jeg er fotograf."
Jeg er en fattig collegestuderende, ikke?
Jeg spørger, hvor meget det vil koste.
"Det skal du ikke tænke på, jeg gør det for sjov."
Så jeg tog hjem til ham.
Han...
Han havde et lille studie i et af sine værelser.
Og han siger:
"Lad os tage nogle billeder uden din skjorte på."
Og jeg tog et par billeder uden min skjorte på.
Og så lægger han hænderne på mig.
Han begynder at trække mine bukser ned,
og jeg siger: "Nej. Det gør jeg ikke."
Han kom ud med negativerne og sagde:
"Hvad med de her billeder?"
Så vi gik tilbage til billederne og...
når jeg ser tilbage på situationen,
tænker jeg: "Jeg satte mig selv i den situation.
"Hvorfor gjorde jeg det?
"Jeg ved, hvordan han er, og satte mig i den situation."
Jeg tænker: "Gør jeg det mod mig selv?
"Hvorfor satte jeg mig i den situation?"
Men det gjorde jeg.
Jeg begyndte at få at vide mange gange:
"Du er dr. Strauss' favorit, ikke? Det er han.
"Du er dr. Strauss' favorit."
Og bare sådan var dr. Strauss der altid.
Så, ja.
Fandens.
Skub ham, Dan! Skub ham!
Han var der altid.
Vi kom af isen, og han var der.
Og skete der noget, ville han tjekke dig.
Du havde ikke noget valg.
På det niveau skal du være i stand til
at lægge dit lort væk.
Du er på isen og gør dit arbejde.
Og... jeg kunne ikke.
Jeg kunne bare aldrig få styr på mit lort.
Til træning tænker du: "Hvad handlede det om?"
Du kører øvelser til træning, og du...
Jeg havde svært ved at huske, hvad det næste var.
Jeg var noget rod.
Jeg var fokuseret. Jeg var en maskine, da jeg kom hertil,
og så faldt hjulene af.
Der er endnu et slagsmål. Al Novakowski.
Du har ingen at tale med.
For du ved ikke, om du er den eneste, det sker for.
Og det fortsatte bare.
Jeg var aldrig den samme person.
Jeg kan huske, at det var søndag morgen,
og jeg sov længe.
Det gør man ikke. Man misser ikke træning.
Jeg kommer derhen og tænker:
"Jeg får så meget ballade."
Jeg gik ind på trænerens kontor
og sagde: "Hør her, jeg er virkelig ked af det."
Ikke?
Han sagde: "Du er færdig."
"Hvad mener du?"
Han siger: "Du er
"en fucking kræft for dette ishockeyhold."
Hele min krop blev bare...
Han afsluttede min drøm.
Hele min verden eksploderede.
Jeg vidste ikke, hvad jeg skulle sige. Så jeg rejste mig og...
forlod skøjtebanen og vendte aldrig tilbage.
Under en træning
forstuvede min skulder.
Og Russ sagde: "Få dr. Strauss til at tjekke den."
Gud, okay. Nu sker det.
Og jeg står der
nøgen foran manden.
Laver den samme undersøgelse.
Du ved, gnider bag dine testikler.
Og trækker så i min penis.
Og gør det flere gange.
Og jeg er anspændt.
Jeg stirrer op i loftet:
"Vær sød at lade det slutte."
Han fortsatte.
Og jeg kigger ned på toppen af hans hoved.
Så tæt på var han. Han læner sig ind, mens han gør det.
Og jeg begynder at trække mig væk.
Trækker mine hofter væk,
og så læner han sig tilbage og siger: "Træk dem op."
Jeg trak dem op, sagde intet til ham og gik.
Jeg tog ikke til træning.
Jeg forsvandt i et par uger.
Til sidst gik jeg ind på Russ' kontor
og sagde: "Russ, jeg er færdig. Jeg kan ikke gøre det her."
Og han sagde: "Nå, hvis du vil komme tilbage,
"kan du altid komme tilbage, men okay."
Mere fik jeg ikke.
Jeg var bryder i tre år,
og det var omfanget af samtalen.
Og det var sidste gang, jeg var på det hold.
Jeg forlod brydning på Ohio State,
og jeg droppede ud af skolen,
fordi jeg ikke havde mit stipendium længere.
Og delstatsmesteren, Dan Ritchie.
Min far var så vred.
Han sagde: "Du har halvandet år tilbage. Hvorfor kan du ikke gøre det?"
Jeg kunne ikke fortælle ham det.
Jeg vidste ikke hvordan.
Jeg var ikke stærk nok eller i stand
til at forklare: "Far...
"det her...
"Det her er det, der skete.
"Og jeg kan ikke håndtere det."
Og jeg tror...
Jeg tror, at den manglende evne til det,
det satte en negativ...
vores forhold har ikke været det samme siden.
Fortalte du det til dine forældre?
Fortalte jeg dem, at mit stipendium blev trukket tilbage?
Nej.
Hvad bliver det næste spørgsmål så?
Hvorfor er du smidt af holdet?
At fortælle dine forældre, hvem du er, de er...
Men nej, jeg fortalte dem ikke, at jeg var smidt af holdet.
Og heller ikke at jeg mistede mit stipendium.
Jeg fortalte nogen, at jeg ikke spillede mere,
og de spurgte: "Hvorfor?"
Jeg sagde, at jeg ikke var god nok.
Og nogle sagde: "Hvad?"
Især nogle af de fyre, der kendte mig,
nogle af de gamle trænere, der havde set mig spille junior.
"Hvad taler du om?" Og jeg ville undgå spørgsmålet.
Men jeg internaliserede den løgn.
Jeg begyndte at drikke en del og fik en depression.
I mellemtiden stiger og udvider dr. Strauss.
Tænk over det her.
Her er en, der har et virvar af klager, der går mere end et årti tilbage.
Og hvad gør Ohio State?
De forfremmer ham.
Han bliver cheflæge på OSU's generelle sundhedscenter.
"Øjeblik.
"Hvad? Alle vidste dette."
"Holdlægen går i bad med atleterne igen og igen,
"og I forfremmer ham?"
Men det er forbløffende præcis, hvad Ohio State gør.
Så dr. Strauss fortsætter, hvad han har gjort
i det sidste årti,
hvilket er at misbruge mænd i collegealderen
under dække af at være læge.
Jeg havde en knude på brystet,
så jeg besluttede at blive undersøgt.
Jeg slog op i elevoversigten
og så, at der var et lægecenter og gik derhen.
Og de sagde: "Vi giver dig til dr. Strauss."
Denne læge kommer ind.
Han var lidt lille.
Han virkede høflig nok.
Han begyndte at stille spørgsmål om, hvad der var sket.
Og hvad jeg var der for.
Så begyndte han at stille mærkelige spørgsmål,
om jeg var gay og alt muligt.
Det virkede bare mærkeligt.
Han fik mig til at klæde mig af.
Han fik mig til at blive helt nøgen, hvilket også virkede meget mærkeligt.
Men igen, han var læge, jeg var et barn.
Jeg troede, jeg skulle gøre, hvad han sagde.
Og han fortsatte med at give mig
en kønsundersøgelse.
Jeg kan ikke huske, at han brugte handsker.
Jeg husker hans ånde.
Jeg husker den på mit køn,
da han undersøgte dem.
Og så spurgte han,
om jeg nogensinde ville gå i seng med mere end èn person.
Der var jeg begyndt at blive utilpas,
fordi jeg forstod, at noget var forkert.
Han holdt mig så på brystet,
og han masserede det,
og så begyndte han at stikke sit bækken ind i siden på mig.
Og jeg kunne se, at han havde erektion.
Det var så pinligt,
for jeg vidste ikke, hvad jeg skulle gøre.
Så jeg prøver at slippe ud af situationen, så godt jeg kunne.
Og jeg gik.
Jeg var så vred.
Jeg ringede næste dag
og fik Ted Grace i telefonen,
lederen af elevservicen.
Han sagde: "Hvis du vil komme herind,
"kan vi sætte os og tale om det med dr. Strauss."
Jeg synes, det er ret relevant,
at den første whistleblower, ikke er en atlet.
Steve Snyder-Hill behøver ikke at bekymre sig om
at kunne miste sit stipendium eller skammen i omklædningsrummet.
Så han har magten.
Løft din højre hånd.
Sværger du, at det vidnesbyrd, du giver i denne sag,
vil være sandheden, hele sandheden
og intet andet end sandheden, så hjælpe dig Gud?
Ja.
-Godmorgen, dr. Grace. -Morgen.
Mit navn er Ilann Maazel.
I 2019, som en del af en igangværende retssag
anlagt af ofre for dr. Richard Strauss
indkaldte advokat Ilann Maazel dr. Ted Grace,
Strauss' tidligere vejleder ved Student Health Services.
Mit firma er bedst kendt for at påtage sig magtfulde interesser.
Byen, staten, USA's regering,
masser af store virksomheder, vigtige, magtfulde mennesker
og at fortælle magthaverne sandheden.
Dr. Strauss var under din kommando på Student Health, korrekt?
Korrekt.
Dr. Grace
var den eneste person på OSU, der gjorde noget ved dr. Strauss.
Og det skræmmende er, at jeg tror, det er sandt.
Han er den eneste,
der nogensinde har gjort noget ved dr. Strauss i 20 år.
Og det begyndte endelig i 1995.
Du deltog i et møde med hr. Snyder-Hill og dr. Strauss, ikke?
Korrekt.
Jeg gik ind, og der var dr. Strauss.
Og han var meget hjertelig.
Men da jeg så sagde den del,
hvor han pressede sin erektion mod mig, slog han hårdt ned i bordet og skreg:
"Du prøver bare at ødelægge mit ry!"
Jeg stivnede, for jeg var bare et barn.
Og jeg kiggede på lægerne i rummet
og sagde: "Jeg ved ikke, hvad jeg skal sige."
Det gjorde de heller ikke. De var chokerede.
Du tvivler på dig selv, og du sidder og tænker:
"Måske havde han en pung i sin lomme. Måske var jeg forvirret og tog fejl."
Efter det
gik jeg ud, og jeg var oprørt. Så jeg gik min vej.
Ted Grace ringede senere:
"Hvad kan vi gøre for at råde bod? Og jeg sagde:
"Hvis du siger, at jeg er forvirret og tager fejl,
"tror jeg på dig, hvis du kan fortælle mig,
"at det aldrig skete for andre."
Der sagde han:
"Jeg lover, det aldrig er sket."
"Fantastisk, skriv det i et brev til mig."
Der blev stille i telefonen. Jeg kunne mærke, det generede ham.
Men et par dage senere fik jeg et brev fra ham.
Dette er et brev,
du skrev til Steven Snyder-Hill den 26. januar 1995, korrekt?
Korrekt.
Og... du skrev, citerer:
"Jeg kan forsikre dig om, at vi aldrig har modtaget en klage
"over dr. Strauss før,
"vi har dog fået flere positive kommentarer." citat slut.
Det var faktisk en falsk udtalelse, korrekt?
Korrekt.
Nu finder jeg ud af 24 år senere,
at et barn klagede tre dage før mig.
Tre dage før mig.
Har du nogensinde fortalt Steven Snyder-Hill om denne elevs klage?
Det tror jeg ikke.
Jeg kan forsikre dig om, at vi aldrig har modtaget en klage...
Jeg vil i øvrigt gerne tilføje dette til sagen, hvis det er i orden.
Værsgo.
Jeg indså ikke, at jeg havde fremsat en fejlagtig udtalelse før for nylig.
Men du skrev dette brev 23 dage
efter denne elevs klage, ikke?
Jeg ved det. Men det var... Jeg...
Jeg gætter på, at jeg endnu ikke kendte til den første klage,
da jeg skrev dette, for der er ingen...
Jeg ville ikke have... Du kender mig ikke.
Jeg ville ikke med vilje lyve. Det er der ingen grund til.
Steven Hill fortalte dig, at hvis der havde været nogen tidligere klager
over... Lad mig slutte.
Mod dr. Strauss ville han ikke droppe anklagerne, vel?
Det sagde han til dig.
Og hvad betyder "frafalde anklagerne"?
Vær venlig at besvare spørgsmålet.
Han sagde til dig: "Du skal fortælle mig,
"at der aldrig før har været en klage, ellers dropper jeg ikke anklagerne."
Det siger disse noter.
Og vi taler om anklager om seksuelle embedsmisbrug
og seksuelle overgreb mod din læge, dr. Strauss, ikke?
Det er korrekt.
Jeg vil gerne have det noteret.
Jeg begik en fejl, da jeg fortalte ham det.
De løj for mig.
Jeg troede på det, de sagde.
Og jeg troede på dem.
Så jeg levede mit liv
i den tro, at jeg havde taget fejl.
Og det var meget mere, end hvad jeg troede.
Så meget mere.
En aften
havde jeg det skidt og kunne dårligt synke.
Jeg troede, det var for meget vodka.
Så min bofælle gav mig et lift ned til elevernes sundhedscenter.
Og jeg gik ind som en almindelig elev.
Det stank lidt, for jeg var vant til at være atlet,
og... tja,
men jeg var en almindelig elev.
Så jeg står i kø
og passer mig selv.
Jeg kigger, og der er han.
Der er dr. Strauss.
Der gjorde han ikke alle de ting, han plejede.
Det var en hurtig undersøgelse.
Og han siger: "Det er dit strubelåg.
"Det bevæger sig sådan."
Og det var i krampe.
Så han siger: "For at slippe af med krampen
"må vi give dig noget beroligende,
"så du slapper af,
"så forsvinder krampen."
Jeg var taknemmelig.
Som i: "Tak for at være læge."
Han gav mig en indsprøjtning på hospitalet for at slappe af.
Og sagde: "Lad mig give dig et lift hjem."
Jeg husker ikke at komme ind i bilen,
men jeg husker, at han hjalp mig op på værelset.
Jeg lagde mig ned. Jeg kunne ikke bevæge mig.
Jeg var på en måde lammet.
Han gned mig i siden eller på ryggen.
Og jeg tænkte: "Det er satme underligt."
Men igen, du er så langt væk...
du prøver at bearbejde det,
men du er så høj.
Du kan ikke rigtig...
Så...
Ja, så voldtog han mig.
Jeg vågnede om morgenen og...
forsøgte at bearbejde det.
Du ved, hvad...
Prøvede at huske aftenen.
Hvordan kom vi herhen?
Hvordan kom vi til dette?
Og...
Jeg var i chok.
Jeg var i...
Jeg var...
Hvem siger du det til?
Hvem skal jeg sige det til?
Da jeg interviewede Al Novakowski,
havde efterforskningen identificeret 47 voldtægtsofre.
Nu ved vi, at han var nummer 48.
Da jeg fandt ud af, at de vidste det,
at Ohio State University vidste,
at han befamlede og rørte ved atleterne,
var jeg hinsides...
Den dag i dag tænker jeg:
"Hold da op, havde de mennesker ikke børn?
"Havde de ikke hjerter eller sjæle?"
Ligesom...
Der er et særligt sted til disse mennesker, og det er ikke i himlen.
Til dem der vidste det, kan I... de vidste det.
Hvor mange andre er derude,
som måske aldrig deler deres historie offentligt?
Jeg droppede ud af skolen,
og dr. Strauss fortsatte
år efter år.
Jeg viser bilag 19.
Endnu en meget foruroligende hændelse. Ikke?
Jo.
Dette er nu den tredje direkte klage mod dr. Strauss?
Korrekt.
Elev A's klage var 3. januar 1995, korrekt?
Korrekt.
Elev B-klagen var 6. januar 1995, ikke?
Korrekt.
Og du skrev dette memo den 10. januar 1996, ikke?
Korrekt.
-Det er over et år senere. -Korrekt.
Eleven fortalte,
at dr. Strauss kommenterede hans store muskler.
-Bad ham om at tage blusen af. -Ja.
Så bad dr. Strauss elev C
om at tage alt af fra livet og ned.
Og lavede en langsom undersøgelse, elev C beskrev som kærtegnende
og som intet, han havde fået før.
Ja.
Og så ejakulerede eleven, ikke?
Jo.
Har du nogensinde hørt om en patient,
der ejakulerede under en lægeundersøgelse?
Nej.
Du har kun hørt det
i forbindelse med dr. Strauss, ikke?
Jo.
Under undersøgelsen af klagen
satte du dr. Strauss på administrativ orlov, ikke?
Korrekt.
...på administrativ orlov i afventning af en campusundersøgelse.
En af de utrolige ting ved denne sag er,
at dr. Grace ikke rapporterede
dr. Strauss til lægerådet.
Det var dr. Strauss, der rapporterede dr. Grace til lægerådet.
Klage over etisk embedsmisbrug mod Ted W. Grace
Han klagede over, at dr. Grace
havde konfronteret ham med påstået seksuelt misbrug,
og dr. Strauss var den forudrettede. Han blev chikaneret.
Over tre måneder efter elev C's klage
klager dr. Strauss til lægerådet over dig.
-Ja. -På det tidspunkt
havde du ikke talt med lægerådet?
Korrekt.
Eller haft kontakt med lægerådet?
Korrekt.
Eller klaget over dr. Strauss
-til lægerådet, vel? -Korrekt.
Og så i juli 1996
mødtes du med lægerådet, ikke?
Jo.
På grund af dr. Strauss' klage, ikke?
Korrekt.
Da dr. Grace så blev interviewet af lægerådet,
indledte lægerådet på egen hånd...
en undersøgelse af dr. Strauss.
Så fra juli 1996
indgav ingen på universitetet klager
mod dr. Strauss, vel?
Ikke på skrift.
Ifølge lægerådet slet ikke.
Efter dette, gjorde OSU det,
at de havde en hemmelig disciplinær høring om dr. Strauss.
Afslørede ikke resultaterne
for eleverne eller stort set nogen,
og så fjernede de ham meget stille og roligt fra at være holdlæge
og fra Student Health Services.
Citat, den 5. august 1996,
Williams informerede Strauss om, at han overvejede alle oplysninger,
og at han havde besluttet, at Strauss' udnævnelse
ikke ville blive fornyet med øjeblikkelig virkning, ikke?
Korrekt.
Men alt andet blev fornyet.
Han var stadig professor i intern medicin, ikke?
Og i forebyggende medicin?
Jo.
Stadig professor ved Skolen for Folkesundhed.
Korrekt.
Universitetet fyrede aldrig dr. Strauss, vel?
Ikke så vidt jeg ved.
Richard Strauss gik endelig frivilligt på pension i 1998.
Og selv efter at han gik på pension,
gav OSU ham status som emeritus.
Det er en ære at have emeritus-status.
Og OSU gav dr. Strauss den ære.
-Ja. -Var de nødt til at gøre det?
Det tror jeg ikke.
Det er næppe en person, der er blevet vanæret,
som efterlader Columbus i dette forfærdelige eksil
med en sky over sig.
Dette er et fakultetsmedlem fra Ohio State,
der beslutter sig for at flytte vestpå til solskinnet.
En person, der etablerer praksis i Californien.
Han kan stadig fortælle folk,
at han er emeritus professor ved Ohio State.
Han har ikke lidt konsekvensen for alvorlige forbrydelser.
Han misbrugte fodboldspillere seksuelt,
brydere,
tennisspillere,
ishockeyspillere,
fægtere.
Han misbrugte seksuelt elever, der ikke var atleter,
som han så i Student Health Services.
Gentagne gange.
Han gjorde det lige for næsen af OSU.
Og det hele...
kunne have været glemt for altid.
Men spol 20 år frem, og alt ændrede sig.
I dag markerer et skridt
i en fortsat søgen efter ansvarlighed og retfærdighed
for Larry Nassars forfærdelige, rovgriske opførsel.
Larry Nassar, Michigan State sagen,
den fulgte jeg meget nøje, fordi...
min datter var gymnast.
Hvad vil du fortælle ham?
Deres Nåde, tak for muligheden for at komme med denne erklæring her i dag.
Jeg ringede til Mike Disabato, og jeg diskuterede situationen.
Og han læser vidneudsagn for mig.
Det sværeste var at bearbejde,
at jeg var et offer for Larry Nassar.
Jeg anede ikke, hvad han lavede,
og at det var seksuelt overgreb eller nogen form for misbrug.
Jeg lærte at stole på læger, fordi de er der for at hjælpe dig.
Og jeg sagde: "Wow, det er os."
Han slukkede lyset.
Jeg var alene uden opsyn.
Det skete hver eneste gang.
Selv når jeg havde knæ- og ankelskader.
Jeg skammede mig og væmmedes ved mig selv snarere end ved Larry.
Understreg behovet for at undersøge, hvordan dette skete, så de,
der bemyndigede og gav Larry Nassar mulighed, holdes ansvarlige.
Det gør en forskel, at misbrugeren gøres ansvarlig
for sine handlinger.
Tak.
At se dem tale var stærkt.
Det låste noget op i mig.
Og jeg brugte to måneder
på at tale med mine holdkammerater
for at bekræfte, hvad jeg allerede vidste,
at Richard Strauss var en anden Larry Nassar.
Ud af det blå spurgte Mike Disabato mig en dag om doktor Strauss.
Og jeg fortalte ham min historie.
Jeg havde aldrig talt med Mike om den.
Og han spurgte mig om doktor Strauss.
Du tror,
at du ikke husker historierne.
Og halvanden time senere:
"Hold da op.
"Det skete."
Og det skete.
Han ville fortælle dem det.
Jeg blev overrasket: "Fortælle det til hvem?"
"Jeg tager til Ohio State University
"og beder om en efterforskning."
Jeg kunne intet sige et stykke tid.
Og så bad jeg ham lade være.
Hvorfor?
Skam.
Beskyldninger om seksuel embedsmisbrug 40 år
undervejs på Ohio State University.
Mike fortalte mig, at han stadig ville gøre det.
Detaljer kommer frem i efterforskningen
af en tidligere læge fra Ohio State bryderhold,
der muligvis er involveret i seksuel embedsmisbrug.
Selvom jeg ikke ville blandes ind i det, sagde jeg til Mike:
"Jeg vil ikke lade dig stå der og tage det alene.
"Jeg står sammen med dig."
Endnu en tidligere elev fra Ohio State er stået frem
for at sige, at han også var offer for Strauss' seksuelle embedsmisbrug.
Jeg besluttede,
at der skulle tages ansvar.
Jeg taler på vegne af mine holdkammerater, der ikke er her.
Jeg sagde: "Jeg vil hjælpe."
Dan Ritchie er en af dem, der holdt på sin hemmelighed
i 25 år.
Denne klage involverer en elev
på Student Health Center.
Efterhånden som flere mennesker står frem,
beslutter Ohio State at undersøge sig selv.
OSU'S BESTYRELSESMØDE
Ligesom Penn State og i Michigan,
gjorde de, hvad alle forventede,
at et universitet gjorde.
De betalte for en dybdegående, uafhængig undersøgelse.
En fuld rapport bliver frigivet, når undersøgelsen er færdig.
Ingen ord om, hvornår det vil ske.
Det blev hurtigt klart,
at det ikke var USA's gymnastikskandale
og dynamikken der.
Der ville ikke være nogen Larry Nassar at forfølge.
Richard Strauss var undsluppet muligheden for domfældelse.
Den eksterne advokat, der efterforsker, gav dette i dag.
Richard Strauss døde i 2005.
Vi ved nu, at den tidligere OSU-læge Richard Strauss begik selvmord.
Det lyder så morbidt,
men jeg fandt hans obduktionsrapport, efter hans selvmord,
fordi jeg ville vide alle detaljer.
Jeg ville vide, hvad han havde på.
Hvordan han gjorde det.
Hvad de sagde om årsagen.
Jeg ville have en indikation af, at han gjorde det,
fordi han var elendig på grund af det, han gjorde mod os.
Den sagde, at han gjorde det grundet smerter,
og at pillerne ikke hjalp.
Ingen anger over, hvad han gjorde.
Han var bare besværet af smerter.
Det fandt jeg ud af, og det stinker.
Hvis den pågældende læge er død,
spørger nogle, hvad meningen så er med denne undersøgelse?
Universitetet siger, at der er to mål med den,
et af dem er at identificere og evaluere
alle beskyldningerne mod Strauss.
Den anden er at se
om nogen, der arbejder på universitetet, kendte til disse påstande.
Det kan føre til strafferetslige handlinger.
Hvis et universitet bevidst er ligeglad med seksuel embedsmisbrug,
er de juridisk ansvarlige.
Bevidst ligeglad, smarte ord.
Var de ligeglade?
Gjorde de noget for at stoppe det?
Tog de rimelige foranstaltninger eller ej.
OSU var ikke kun passive,
de satte et kendt rovdyr i en autoritetsposition.
Vi besluttede at skride til handling,
og jeg var hovedsagsøger
i en retssag anlagt mod universitetet.
For årevis med påståede overgreb
sagsøger tidligere Ohio State-brydere universitetet i aften
og hævder, at skolen ignorerede deres klager
over en holdlæge.
At være i denne arena er skræmmende.
Jeg mener, jeg sagsøger et universitet,
som jeg har brugt år af mit liv på at bryde for.
Det er vanvittigt.
Men det var nødvendigt.
Universitetet burde have beskyttet os mere.
De vidste, hvad der foregik.
Så jeg kontaktede vores advokater. Jeg sagde: "Hvad skal jeg gøre?"
Snesevis af mænd er stået frem
og har sagsøgt Ohio State University
på grund af anklager om seksuelt misbrug mod en tidligere skolelæge.
Og det udløste den anden store forskel mellem denne sag
og de overlevende fra Nassar-gymnasten.
FORULEMPE EN COLLEGE D-1 BRYDER? SOM OM.
Folk kunne ikke begribe det.
Hvordan kunne disse hårde fyre,
hvordan i alverden kunne de blive ofre
for seksuelle overgreb?
DET GIVER SLET IKKE MENING
HELT ÆRLIGT. TOTAL BS
STØRSTE BUNKE LORT OG LØGNE
De var brydere.
Og ikke kun brydere, Mark Coleman.
Mark Coleman var den sejeste af de sejeste.
Han var en fantastisk bryder på Ohio State,
vandt en national titel.
Og efter en total forgyldt bryderkarriere
skifter han til blandet kampsport.
Han var en meget fremtrædende kæmper.
Ground and Pound var hans varemærke som UFC-kæmper.
Hvad betød det?
Du ville bryde fyren til jorden, og give dem en røvfuld.
Coleman er et fysisk bæst.
Hvordan kunne denne fyr være offer for en som Strauss?
Jeg var meget nervøs for det hele.
Jeg ønskede, at Ohio State skulle holde sig selv ansvarlige
for at sikre, at dette ikke skete igen.
DU VILLE GØRE ALT FOR AT BLIVE BERØMT
Men alle siger, at vi skal dampe af,
så hvem kan vi gå til, der kan hjælpe os med dette?
Må jeg præsentere Russ Hellickson.
Russ.
Mit forhold til ham er så værdsat.
Som brydetræner
har jeg tre døtre og over fem hundrede sønner.
Russ var familie.
Han var min anden far.
Så jeg sender en lang sms til Russ.
Bare "hej, vi har brug for dig".
Og inden for en time fik jeg et svar.
ARRANGER DET. JEG KOMMER
Omkring 20 af os mødtes
på et af de lokale gymnasier, som en af bryderne
arbejder på.
Og vi sad i et rum med ham,
og hver enkelt
fortalte præcis, hvad der var sket med os.
Alle sagde deres del.
Det var følelsesladet.
Det blev min tur, og jeg spurgte ham:
"Kan du huske, da jeg kom ind på dit kontor
og sagde "'Jeg er færdig. Jeg er ude.'"
"Ja, det gør jeg."
"Jeg fortalte dig aldrig hvorfor.
"Det her er grunden."
Man kunne se, han åbnede op
og begyndte at sympatisere og forstå, hvad der var sket.
I slutningen af mødet
sagde han, at han ville skrive et brev til dem,
der havde brug for det som støtte.
Det havde vi brug for.
Vi havde brug for tryghed.
Vi gik ud, som om vi var familie.
Og selvfølgelig henvendte vi os til Jimmy, vores tidligere assistenttræner.
Tingene havde ændret sig lidt for ham siden OSU.
Mine damer og herrer,
byd kongresmedlem Jim Jordan velkommen.
Tak. Meget venligt.
Jim Jordan er nu en fremtrædende figur
i det republikanske parti for Repræsentanternes Hus.
Altid på nyheder og medier.
Kongresmedlem Jordan, dejligt at have dig.
Jeg er ikke enig i hans politik,
men jeg var stadig stolt af ham som min college-træner.
Han havde idéer,
og han havde ære.
Disciplin er at gøre det, du ikke har lyst til,
når du ikke vil gøre det.
At gøre tingene på den rigtige måde,
når du hellere vil gøre dem på den bekvemme måde.
Dine eksperter kendte sandheden.
Din talsmand kendte sandheden.
Men det bekymrer mig mere, at jeg tror, du kendte sandheden.
Han var en pitbull.
Og så tænkte jeg, at hvorfor i helvede ville denne fyr
ikke træde frem for os?
Huskede du dr. Strauss?
Ja. Jeg kendte lægen.
Og Jim Jordan gjorde ikke.
Men der er ingen sandhed i det faktum, at jeg kendte til noget misbrug.
Jeg har talt med andre trænere.
De kendte ikke til noget misbrug.
Det er bare ikke korrekt at sige disse ting.
At vi kendte til det og ikke rapporterede det, er ikke sandt.
Det er umuligt, at han ikke vidste det.
Vidste han noget? Det gjorde alle.
Tror jeg, at han vidste det?
Alle vidste det.
Gjorde det mig vred? Ja.
Hvordan karakteriserer du beskyldningerne mod Strauss?
Jeg ved bare, at jeg ikke kendte noget til dr. Strauss' misbrug,
ganske simpelt.
At sige, at han intet vidste, at intet skete,
er en lodret løgn.
En lodret løgn.
Vi får nu selskab af kongresmedlem Jordan.
Det er første gang vi taler om dette i detaljer.
Først din reaktion på alt dette.
De fyre, der siger dette, ved jeg, kender sandheden.
Det ved jeg, at de gør. Jeg har aldrig set, aldrig hørt om,
aldrig blevet fortalt om nogen form for misbrug...
Jeg ved med sikkerhed,
hvor mange samtaler Jimmy har haft om dr. Strauss.
Samtaler i omklædningsrummet er anderledes
end nogen, der kommer og fortæller dig, at der foregik misbrug.
Så hørte du det i omklædningsrummet?
Nej. Det hørte vi ikke.
Var det noget andet end misbrug,
der kan betragtes som misbrug nu i den nuværende tid?
Nej.
Jeg var ikke ved siden af Jim,
så jeg ved ikke, hvad han vidste.
Men jeg ved, hvad han sagde til mig.
Derfor ved jeg, at han vidste det.
Da han sagde: "Det er Strauss,"
sagde det mig,
at det kunne han ikke have sagt uden at vide,
hvad Strauss var, og hvem han var.
Derfor.
Måske troede Jimmy, at det bare ville forsvinde. Det gjorde det ikke.
Jim Jordan nægter at have gjort noget forkert i OSU-brydersagen,
men kontroversen, skandalen er ikke aftaget.
I stedet vågnede folk op,
og så blev det en vigtig ting.
Repræsentant Jim Jordan er blevet anklaget for
at dække over seksuelt misbrug.
Jim Jordan har igen sagt som svar på disse beskyldninger...
Jim Jordan, der var brydetræner på det tidspunkt...
De talte med Jim Jordan om det.
Og han gjorde intet.
Da det først fik ben at gå på,
stod flere frem og sagde:
"Ja, det er, hvad der skete,
"absolut, det er min oplevelse."
I aften står flere tidligere Buckeye-brydere frem.
Flere ofre står frem med anklager.
Tanken var, at det kun var toppen af isbjerget.
Og Jordan begyndte at ringe til alle.
Han ringede faktisk til alle bryderne.
Han ringede endda til Adam Disabato,
Mike Disabatos bror.
Klokken otte om morgenen
begynder min telefon at gå amok.
Og jeg tager den.
Han siger: "Hej, det er Jim Jordan."
Jeg er overrasket...
Han talte med mig i en halv time om, hvorvidt jeg ville stå frem
offentligt og forsvare ham og sige, at det ikke var sandt.
Han bogstaveligt græd i telefonen.
Han er pisseligeglad med mig eller nogen af os,
og han vil have, jeg forsvarer ham overfor min bror.
Det er vanvittigt.
Jeg regnede også med, at Jimmy talte med Russ.
Og ganske rigtigt. Russ blev tavs.
Han skrev aldrig nogle breve.
Han tilbød ingen støtte.
Han vendte fuldstændigt ryggen til os.
Jeg satte ham på en piedestal, som var han min far.
Og... det stinker.
Russ sagde, han ville støtte os,
og han ændrede taktik.
Jeg forsøgte i meget lang tid
at få et interview på tomandshånd med kongresmedlem Jordan.
Hans kontor ville ikke arrangere det.
Så jeg fandt ud af, at han skulle være på Honda-fabrikken.
Og jeg mødte op.
Atleter som Dan Ritchie siger, at dr. Strauss havde et skab
to låger fra dit.
Hvordan kunne du ikke opdage, at han tog bad derinde
hver dag
og tilfredsstillede sig selv foran eleverne,
når de alle vidste det.
Han virkede vred over,
at han blev udspurgt om dette.
Det er latterligt. Jeg har stået op mod FBI.
Jeg har stået op mod Skat.
Så hvis jeg troede, der var noget galt,
eller vidste, der skete noget forkert,
havde jeg støttet dem.
Og du så intet?
Det er derfor... Nej.
Det er derfor, hver eneste træner...
"Ingen fortalte mig det.
"Jeg anede det ikke.
"Niks, det skete aldrig."
Og så kom bomben
i maj.
Godeftermiddag.
I dag vil jeg gerne give nogle kommentarer og tanker
om den rapport, der blev udgivet fredag af Ohio State University
vedrørende situationen med den afdøde dr. Richard Strauss.
Den årelange uafhængige undersøgelse,
som OSU havde betalt for, blev endelig frigivet.
Det var godt for dem, at de foretog undersøgelsen,
men resultaterne var så uventede og så dybt bekymrende.
Strauss-rapporten beskriver seksuelt misbrug
mod mindst 177 tidligere elever
mellem 1978 og 1998.
Og der er uden tvivl mange andre ofre derude,
som ikke er stået frem.
Når du ser det sort på hvidt,
og du ser tallene.
Det knuste mit hjerte,
Jeg havde ingen anelse om, hvor langt dominoeffekten var gået.
Jeg anede det ikke.
Så da jeg læste det, udbrød jeg: "Milde Moses."
Milde Moses.
Jeg kendte vores oplevelse.
Jeg kendte Mikes.
Jeg kendte nogle få andres.
Jeg kendte ikke graden af oplevelserne
eller omfanget.
Jeg læser rapporten fra ende til anden.
Og jo mere jeg læste, jo mere tosset blev jeg.
RESULTATER VEDRØRENDE UNIVERSITETSVIDEN
Vi burde alle væmmes.
Klagerne og rapporterne om det seksuelle misbrug
blev først rapporteret til højere myndigheder
af atletikafdelingen
eller Ohio State University Student Health Center i 1996,
mere end 15 år efter at de første rapporter faktisk blev modtaget.
Det mest chokerende var,
hvor mange mennesker, der var i stand til at stoppe det,
der vidste om det og intet gjorde.
En uafhængig rapport viser, at Ohio State University
havde kendskab til, at en læge seksuelt misbrugte elever
helt tilbage i slutningen af 70'erne.
Rapporten fandt, at Strauss' opførsel var en åben hemmelighed
for mere end 50 ansatte i Ohio State's atletiske afdeling.
De var opmærksomme på det, og de dækkede over det.
De dækkede over det.
Det er virkelig utroligt, hvor mange mennesker
der måtte se den anden vej
for at han kunne slippe af sted med det så længe.
...OSU-undersøgelsen,
beskyldningerne kan påvirke dit valg?
Alle kan gennemskue den historie.
Jeg har talt med adskillige af mine kolleger,
og alle gennemskuer det.
Er du overhovedet bekymret?
Kongresmedlemmet sagde igen,
at han har benægtet at kende til dette misbrug...
Jim Jordan er en kujon.
Han er en kujon.
Han er ikke en leder. Han er en kujon.
Han svigtede os.
Vores cheftræner svigtede os.
Det er vammelt.
Jeg så Russ komme gående ind til en bryder-begivenhed.
Han er så... den udstråling.
Han siger: Hvordan går det?"
Jeg gav ham hånden og sagde:
"Hvornår siger du sandheden?"
Han stoppede og sagde: "Det taler jeg ikke om,
"men hav en god dag."
Og så gik han.
Jeg har ikke talt med ham siden.
Da dette kom ud,
havde jeg mulighed for at tale med medierne,
og den valgte jeg ikke.
Til sidst gjorde jeg det, fordi Russ ikke gjorde det.
Jim Jordan gjorde det ikke.
Dem, du troede ville støtte dig,
gjorde det ikke.
Så jeg besluttede at sige noget.
Og jeg gjorde det til bestyrelsesmødet.
Jeg havde ikke lyst til at gå til avisen.
Jeg følte, at dette ville være stedet, fordi jeg holder af Ohio State.
Jeg er en...
Jeg bløder skarlagensrød og grå.
Den bedste tid i mit liv var at bryde for Buckeyes.
Jeg har set ting, der bliver skrevet på sociale medier.
Jeg føler næsten, at jeg ikke er et offer, men problemet.
Jeg er ikke problemet. Vi er ikke problemet.
En ond mand var problemet.
Og vi vil bare have, at I gør det rigtige,
så vi kan komme videre.
Jeg sætter pris på, at I giver os tid til at komme herop og tale.
Mike Schyck sagde:
"Jeg kommer derop og taler med bestyrelsen."
Jeg siger: "Okay, jeg er med dig. Jeg gør det også."
Og jeg gik derop og fortalte min historie.
Mellem efteråret 1988 og efteråret 1992
blev jeg udsat for et seksuelt rovdyr
under dække af en holdlæge ansat ved dette universitet.
Ifølge jeres egen rapport vidste universitetet det.
Det vidste det før min tilmelding, og det vidste det efter.
Universitet har før svigtet os,
og i sidste ende er det jeres beslutning,
hvordan I kommer videre herfra.
Så jeg efterlader jer med dette spørgsmål.
Svigter I os igen, eller vil I gøre det rigtige?
Tak.
I kan være sikre på, at denne bestyrelse ikke afviser jer.
Vi er opsatte på at gøre det rigtige.
Offentligt udtrykker OSU anger.
Vi på Ohio State University er dybt kede
af Strauss' misbrug for årtier siden.
Det var forkasteligt,
og universitetets manglende handling på det tidspunkt er utilgiveligt.
Vi anerkender universitetets fiaskoer
under Strauss' tid på Ohio State.
Men det var manipulation, løgn og bedrag.
Bag kulisserne
begynder de at kæmpe mod os med næb og kløer.
OHIO STATE SØGER AFVISNING AF SAGER
Ohio State, mens de hævdede at gøre det rigtige,
besluttede at afvise hele sagen
på grund af forældelsesfristen.
I henhold til Ohio-loven har du to år til at anlægge en retssag.
Det skete for mere end to år siden,
derfor er du uheldig.
Forældelsesforsvaret
er en slags sidste tilflugtssted for slyngler
i sager om seksuelt misbrug.
Vi har set det fra den katolske kirke.
Vi har set det fra spejdere.
Vi har set det fra alle slags organisationer,
der prøver at undgå ansvar.
Og det er OSU's forsvar.
Vi var så gode til
at skjule dr. Strauss' misbrug,
at det er for sent at sagsøge os.
Chok og vrede fra hundredvis af sagsøgere, der har gjort indsigelse
mod universitetets anmodning om,
at deres retssag afvises på baggrund af forældelsesfristen.
Jeg tror, at da deres egen undersøgelse afslørede,
hvor mange mennesker der var involveret,
og hvor stort dette problem var,
gik de i panik.
Det var en ødelæggende rapport.
Og som vi nu ved, var de 177 overlevende
en meget lille brøkdel af det sande antal.
Det er i tusindvis.
Det er forbløffende.
Det var en total og komplet mørklægning
på de højeste niveauer på universitetet.
Hvis der er én ting, OSU er god til
andet end fodbold,
er det bedrag.
Deres strategi var at sige,
at man ventede for længe,
men de havde ikke regnet med,
at den føderale dommer kiggede på det og sagde:
"De overlevende har ret.
"Ohio State forsøgte aktivt at skjule det.
"De beskyttede dette rovdyr."
Og de slog OSU's forsvar med forældelsesfristen ned.
Jeg tror, at nogle magtfulde mennesker blev nervøse.
Nyt kl.11. Ohio State University underrettede i dag
en føderal distriktsdomstol om sin hensigt om at oprette,
hvad der kaldes
Strauss Individual Settlement Program,
hvilket stopper omkring halvdelen af de krav,
der er rejst mod universitetet.
OSU foreslog en pulje penge til overlevende.
Et beløb, der adskilte sig markant
fra det, der tilbydes af andre universiteter,
der står over for deres egne skandaler om seksuelt misbrug.
Penn State, Michigan State har holdt sig selv ansvarlige
på en måde, som OSU ikke har.
Det er klart, at OSU ikke behandler overlevende efter seksuelt misbrug
på samme måde, som andre universiteter har gjort.
Fordi vi var mandlige atleter,
er det derfor, vi er her.
Defor bliver vi ikke anerkendt på samme måde.
Så fyre ville sidde og være bevidste om,
hvad vi gør mod mandlige ofre for seksuelt misbrug,
hvis vi tager dette lavere tal?
Vi kunne have indgået forlig.
Jeg kunne have underskrevet aftalen
og været ligeglad.
Men ud over det lave tal og hvad det betød,
læste jeg, at de ikke ville tage noget ansvar for,
hvad der var blevet gjort.
"Vi benægter enhver forseelse."
Det stod der.
Seriøst?
Og de kalder det et forligsprogram.
Det var det, de forsøgte at mobbe os til.
Det lyder som en god aftale, OSU.
Men det er ikke det, de fortæller.
De siger: "Han valgte ikke at indgå forlig."
Men på trods af alt dette
vil jeg stadig give dem en mulighed for
at rette op på disse ting.
For når alt kommer til alt, er vi alle Buckeyes.
Vi har en følelse af, at vi er her for at vælte dit universitet.
Det er vi ikke.
Jeg elsker universitet.
Vi kan gøre store ting sammen, hvis vi kan finde sammen igen,
og hvis I kan rette op på dette.
Tak for jeres tid. O-H.
Jeg sagde "O-H".
Så skal nogen sige "I-O".
Det gjorde de ikke.
Jeg siger jer,
hvis du siger det, og de ikke siger resten,
så er de ikke en Buckeye.
Du er noget andet.
Ohio State har stadig ingen forståelse
og har undladt at anerkende den faktiske
ødelæggelse, de har forårsaget
tusinder af mænd.
Tusinder af mænd.
Høje skilsmisserater,
høje misbrugsproblemer,
hvad enten det er alkohol eller stoffer.
Vi havde haft flere selvmordsforsøg.
Og jeg kender ikke en fyr, der regelmæssigt går til lægen.
Ingen af dem.
Det er virkelig slemt.
Du ved,
man tænker på, hvordan-det-kunne-have-været-klubben,
fordi du er en del af den.
Jeg gør det ikke ret tit,
for det er ikke sjovt.
Ja.
Jeg blev engang spurgt:
"Er du en overlever eller et offer?"
Og de ønskede at gøre den terminologi forskellig.
Jeg tænkte over det: "Og ved du hvad?
"Jeg er en overlevende efter seksuelle overgreb, men jeg er et offer for OSU."
Advokater for sagsøgerne mener,
at det, OSU virkelig vil, er at forsinke
eller endda blokere denne sag for at gå i retten...
Hvis de fortsat vil bruge penge på at bekæmpe os i retten,
så fortsætter vi.
Skal det fortsætte i fem år mere, så fortsætter jeg.
Er det ti, gør jeg det.
Ansvarlighed er nødvendig.
Folk spørger: "Vil du have penge ud af det?"
Ved du hvad? Det vil jeg. Og jeg skal fortælle hvorfor.
Du straffer nogen,
du giver dem fem dollars i bøde og siger:
"Gør det ikke igen."
De kommer tilbage og betaler dem bare:
"Her er fem dollars."
Og de gør det igen.
Du rammer, hvor det gør ondt,
og det er de penge, de skal dele ud,
fordi de ikke beskyttede de atleter,
som de skulle beskytte,
da de bragte dem hertil for at konkurrere for sig.
Så ja. De skal betale.
LEMON BAY GYMNASIE ENGLEWOOD, FLORIDA
Det er mit syvende år som træner,
og jeg tror fuldt og fast, at denne sport er den bedste lærdom.
Du opbygger forhold til fyrene,
som en forælder med sit barn.
Og de når et punkt, hvor de stoler på dig,
og det er så specielt.
Jeg kan ikke forestille mig,
at jeg ikke er der for dem.
Wow.
I mit brydelokale har vi en væg
med et ord, integritet.
Det er, hvad jeg prædiker for mine fyre.
Det er det, der definerer dig.
Ohio State University
er hjemsted for en af de største sportsafdelinger i landet.
Siden 2018, hvor de overlevende efter dr. Strauss anlagde sag,
har Ohio State's Sportsafdeling rapporteret en samlet omsætning
på over 1,2 milliarder dollars.
Repræsentant Jim Jordan svarede ikke på filmskabernes anmodning
om et interview.
Russ Hellickson svarede ikke på filmskabernes anmodning
om et interview.
Ohio State afviste filmskabernes anmodning om et interview
med et medlem af deres bestyrelse.
I marts 2023 anmodede Ohio State højesteret
om at behandle deres sag
med henvisning til forældelsesfristen som deres forsvar.
I juni 2023 afviste højesteret at behandle sagen.
Sagen blev sendt tilbage til distriktsdomstolen
til videre behandling.
Tekster af: Henriette S-Hansen For TransPerfect Media