Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Ohióban mindenki "Buckeye" szeretne lenni.
Az Ohio Állami Egyetem a győzelem szimbóluma.
Ezért mentünk oda.
Az Ohio Állami Egyetem életében a sport hatalmas jelentőséggel bír.
Nagyon büszkék vagyunk rá.
- O-h! - I-o!
A mai napig ez a legjobban felszerelt, legjobban finanszírozott,
legbőkezűbb egyetemi sportszakosztály az országban.
Igazi példakép a többi egyetem számára.
Aki az Ohio Állami Egyetem sportolója, vagyis Buckeye, az szuperhősnek számít.
Büszke Buckeye voltam. Ez óriási eredmény volt.
Komoly rang volt az Ohio Államin sportolni.
Fontosabb volt mindennél. Ez volt az életünk.
Olyan ez, mint egy vallás.
Csak épp a mi vallásunk istene az Ohio Állami Egyetem volt.
A skarlátvörös és a szürke.
Míg ki nem derült az igazság.
TÚLÉLNI OHIÓBAN
OHIO ÁLLAMI EGYETEM COLUMBUS, OHIO ÁLLAM
CSENDET!
A vád szerint 40 évig történtek szexuális visszaélések
az Ohio Állami Egyetemen.
Nyomozás folyik a Buckeye birkózócsapat korábbi edzője ellen,
akinek neve dr. Richard Strauss.
A Four ma esti adásában vendégünk lesz a botrányt kirobbantó áldozat,
aki nyíltan vall majd a vádakról.
2018-ban, mikor először írtam az ügyről, annak középpontjában egy ember állt,
az Ohio Állami Egyetem egykori birkózója,
akit állítólag zaklatott a csapat orvosa.
Az első reakcióm a hitetlenkedés volt, nem tudtam eldönteni, igazat mond-e.
Hajmeresztő volt a története, miszerint egy egyetemi orvos
molesztálta őt és más sportolókat is, méghozzá évtizedeken keresztül.
És kezdtek előállni a további áldozatok.
Az egyetem újabb diákja...
Két további birkózó állítja...
Újabb áldozatok szólaltak meg...
Innentől nem volt megállás.
Ma újabb részletek derülnek ki az állítólagos zaklatásokról,
amiket az egyetemi birkózócsapat orvosa követett el.
De ki ez az orvos? Szinte semmit nem lehetett tudni róla.
Még fotót is alig találtam dr. Richard Straussról.
Magának az egyetemnek sem nagyon volt róla fényképe.
Kész talány ez a férfi.
Különös.
Úgy tűnt, mintha szándékosan bujkált volna,
ami csak még gyanúsabbá tette.
OHIO ÁLLAMI EGYETEM
Mindig is büszke Buckeye család voltunk.
Amikor a fiam bekerült az Ohio Állami Egyetemre,
és 18 évesen a gyerekeim közül elsőként hagyta el a családi fészket,
persze sírva hagytam ott a kollégiumban, de vigasztalt, hogy jó kezekben van,
az Ohio Állami Egyetemen.
Pont ugyanígy kerültek oda azok a srácok is.
Tudni akarom, miért történt ez velük.
Hogy működhetett egy ilyen szexuális ragadozó a campuson
20 éven keresztül?
Hogy történhetett ez?
Amikor kitört az egyetemi botrány,
az első gondolatom az volt, hogy nem akarok belefolyni.
Hogy nem vagyok kész szembenézni azzal, amit mindez jelent.
Így nem tettem semmit.
Iskolai tanár vagyok.
Az egyik napon
a tanáriban üldögéltem, és a kollégáim az ügyről beszélgettek.
És...
az egyik idősebb férfi kollégám
azt mondta: "Én nem hiszem el! Ha én lettem volna a helyükben,
szétrúgtam volna a pasas seggét."
Akkor arra gondoltam, hogy fogalma sincs az egészről.
Aztán rájöttem, hogy muszáj lesz beszélnem róla.
"Basszus, hát eljött az ideje."
1988-89-ES BUCKEYE-ÉVFOLYAM OHIO ÁLLAMI EGYETEM
Dan Ritchie, Buckeye.
- Ne mozdulj! - Fel!
Maradj a lábán! Ne próbálkozz hátulról!
Azért kezdtem birkózni, mert apám úgy gondolta,
hogy jót tesz majd nekem, erősebb és izmosabb leszek tőle.
Cingár kiskölyök voltam,
de a birkózás valahogy megfogott.
És... lassan az életem részévé vált.
Az egyéniségem részévé.
Csodálatos volt.
Tetszett, hogy a szőnyegen csak magamra számíthatok.
Tudtam, hogy ha beleadok mindent, és győzök, az csakis az én érdemem.
És mindent beleadtam.
És győztem.
A szezon elején a középiskolai edzőm megmutatta,
hogy én vezetem az állami ranglistát.
El se akartam hinni. Ez elképesztő eredmény volt számomra.
Igaz, hogy Ritchie egy vidéki iskola diákja,
ami miatt sokan kételkedtek a képességeiben,
de a teljes szezont uralta.
Veretlen maradtam a szezonban, és megnyertem az állami bajnokságot.
1988 állami bajnoka AA-divízióban, 77 kilós súlycsoportban: Dan Ritchie.
Dan Ritchie!
A birkózás révén kaptam ösztöndíjat az Ohio Állami Egyetemre.
OHIO ÁLLAMI EGYETEM ALAPÍTVA 1870-BEN
1988-ban kezdtem az egyetemet.
A szülővárosom teljes lakossága 32 000 fő.
Ehhez képest csak az egyetemi campuson 50 000 diák élt, ami elég ijesztő volt.
De tudtam, hogy ha birkózom,
mindig lesznek barátaim, akikkel lóghatok.
A szobatársam, Mike Schyck is birkózó volt,
és egyből összebarátkoztunk.
Amikor megismertem Dant,
a hajába kétoldalt bele volt borotválva, mint Vanilla Ice-nak.
Mondom: "Ez lesz a szobatársam? Ne!"
De rövid idő alatt a legjobb barátok lettünk.
Mindketten imádtuk a birkózást.
A birkózás volt a mindenem.
Már gyerekkoromtól kezdve.
Gyerünk, Mike!
Verekedős kölyök voltam.
Ha összetartunk, bejuthatunk az állami bajnokságba.
Nyolcadikosként legyőztem egy végzőst, és bejutottam az állami bajnokságba.
Én voltam az első, akinek ez nyolcadikos korában sikerült.
Elsős gimisként eljutottam a döntőig. Második lettem.
A következő évben harmadik.
Majd kétszer is bajnok lettem.
A bajnok a 69 kilós Mike Schyck!
Egy csomó suli küldözgetett nekem meghívókat, toborzási anyagokat.
Az Ohio vezető birkózóedzője, Russ Hellickson személyesen írt nekem.
Russ Hellickson kétszeres olimpikon, és az ország egyik legjobb edzője volt.
Srácok! Én birkózóedzőként vagyok itt jelen.
Nem látok elegendő küzdelmet.
Russ, aki akkor került az egyetemre, azt ígérte, győztest farag belőlünk.
Pont erre vágytam. Nem akartam kifogásokat.
Ha mást nem is értek el, mire hazamentek,
jobb formában lesztek, mint bárki a világon.
Hellickson hozta a segédjét, a legendás Jim Jordant is.
Láttam, amikor először lett NCAA-bajnok.
A következő évben már országos bajnok volt.
Hihetetlen volt.
Nem a suli hírneve miatt mentem az Ohióra,
hanem Hellickson és Jordan miatt.
Az edzésprogramjuk miatt.
Készek voltak bármire a sikerért, ahogy én is.
Az egyetemi csapat esélyt adott arra,
hogy országos bajnok legyek, ami az egyik álmom volt.
De volt egy ennél is nagyobb álmom. Olimpiát akartam nyerni.
És Russ Hellickson, aki olimpikon volt, segíthetett ezt elérni.
Jim Jordant mindenki ismerte.
Az a pasas egy állat.
Nagyon vallásos, igaz ember.
Igazi jófiú.
Aki közben simán szétrúgta a segged. Ő volt a tökéletes férfi.
Egy szoros meccs után Jim odajött hozzám ezzel:
"Ez fantasztikus meccs volt. Azt hiszem, beveszünk a csapatba."
Én pedig nagyon izgatott voltam. Nagyon.
Nagy potenciált láttam az Ohio Állami Egyetemben.
Az embert csupa állami bajnok vette körül.
"Akkor hajrá!"
BROWN TORNATEREM
Az iskolaév elején át kellett esnünk az orvosi vizsgálaton.
A gimiben ezt a háziorvossal intéztük.
Megvolt a kötelező minimum, és kész. Ez nagyon más volt.
A vizsgálatra csapatban mentünk, és különböző állomások voltak.
Az elsőn bepróbálták a fogvédőt.
Aztán a következőn vérnyomást mértek.
A harmadikon reflexvizsgálat volt.
A vizsgálatok végeztével felsorakoztunk egy ajtó előtt.
Elég hosszú volt a sor.
VIZSGÁLÓ
A felsőbb évesek odaszóltak: "Ez el fog tartani egy darabig."
Ilyeneket mondtak: "A dokinak be fogtok jönni."
Közben röhögcséltek, én meg nem értettem, miről beszélnek.
Én kerültem sorra.
Beléptem a helyiségbe. A doki az ajtóval szemben ült.
Hófehér volt a haja.
Gyorsan feloldódtunk, mert kedves fickónak tűnt.
Strauss dokit úgy mutatták be nekünk, mint egy nagyra becsült doktort,
az Ohio Egyetem sportorvosát.
Dr. Richard Strauss az Ohio Állami Egyetem sportorvosa,
a The Physician and Sportsmedicine című orvosi lap szerkesztője.
A nagy dr. Richard Strauss az Ohio Állami Egyetemről.
Rajta volt a névtábla, ami ezt igazolta.
Átvizsgált minket tetőtől talpig. Megnézte a bőrünket,
mert egy fertőző bőrfertőzés miatt akár kényszerpihenőre is küldhetnek.
Megnézte a hónaljunkat, a pulzusunkat.
Aztán szólt, hogy kapcsoljam le a lámpát.
Leült egy székre, és...
végigtapogatta a lábunkat, majd le kellett tolnunk a nadrágot.
És... sötét volt. Semmit sem láttam.
Ránéztem, és láttam, hogy egy világító toll van nála.
Én meg ott álltam, és lefelé nézve egy pasit láttam elemlámpával,
épp egy vonalban a tökeimmel.
Fentről csak a feje búbját láttam. Bizarr érzés volt.
És ekkor megfogta az ember péniszét,
és elkezdte mozgatni körbe-körbe.
Lefagytam.
Egész idő alatt arra koncentráltam,
hogy ne legyen erekcióm. Nem tagadom.
Az egyetlen dolog, amit az ember próbál...
Hirtelen megkérdőjelezed a szexualitásod, nem érted, hogy mi...
De mielőtt megszólalnál, odaveti, hogy csak alapos akar lenni.
Amikor kimentünk a vizsgálóból,
próbáltuk poénokkal elütni a dolgot, mert nem is értettük, mi a fene történt.
Én is ugyanolyan értetlen arckifejezéssel mentem ki.
"Mi a fene volt ez? Nem értem." A többiek meg csesztettek.
Helytelennek tűnt, de elfogadtam.
Ez nem olyasmi volt, amit utána kibeszéltünk volna egymás között.
Egy 1600 méteres sprintet kérek. Az időtöket jegyezzétek meg!
Az edzőknek a szemük sem rebbent.
Nem érdekelte őket. Ők az edzésre koncentráltak.
Kész, rajt!
Konzervatív családból származom. Engedelmességre neveltek.
"Tedd azt, amit az edző mond! Menj oda, ahova az edző küld!"
Nem értettem, mi történt, de én birkózni mentem oda.
- O-h! - I-o!
És ahogy telt a birkózószezon,
Russ és Jimmy betegre hajtott mindannyiunkat.
A sikernek három titka van.
Ma önmagunkra koncentrálunk.
A kezeik között átlagosból kiváló birkózó lettem.
Felfelé ívelt a karrierem. Mindent megnyertem.
Csodás földre vetés Schycktől Grandy ellen.
Schyck megtartja a pozíciót, próbálja Brandyt két vállra fektetni.
Megcsinálja, és győz!
És a csapattársaimnak is jól ment.
Íme, az Ohio Állami Egyetem ifjúsági bajnoka!
Hogy dühítette-e, amit Strauss művelt? Persze, de úgy véltem, hogy a düh
segít elérni a céljaimat.
Hogy a düh hasznomra válik.
Másokhoz hasonlóan a szőnyegre lépve nekem sem számított semmi más.
Nem érdekeltek a jegyeim, a lányok,
sem dr. Strauss, sem bármi más. Minden szertefoszlott.
Ritchie: 21 győzelem, 9 vereség, 2 döntetlen.
Szép eredmény egy gólyától.
Képes voltam elfojtani.
Elzártam az elmém sötét zugába, hogy ne kelljen gondolnom rá.
Ez bevált. Egy darabig.
De a helyzet rosszabb lett.
Dr. Strauss volt a csapat orvosa,
és ez azt jelentette, hogy minden betegséggel hozzá mentünk,
vagy ha mondjuk gyógyszer kellett, vagy megsérültünk.
És ő minden egyes alkalommal tetőtől talpig átvizsgált minket,
ideértve a nemi szerveinket is.
A pasas sosem viselt kesztyűt.
Mindig puszta kézzel ért hozzánk.
Az egyik kezével megfogta a heréinket.
Úgy tartotta őket, mint azokat a kínai stresszlabdákat.
Közben pedig kérdezgette, hogy mi újság a campuson,
van-e barátnőm, élek-e nemi életet.
De ez még nem minden. Olyan közel hajolt,
hogy az ember érezte a leheletét a farkán.
Az egész helytelennek tűnt, de akkor csak egy naiv kölyök voltam.
Az egyetemi birkózás nehéz.
Arra tanítottak minket, hogy legyünk kemények.
Ezért nem szóltam egy szót sem.
Pedig nagyon sokat jártam hozzá.
Az aktám az egyetem végére már több centi vastag volt.
Több százszor jártam nála, mert nagyon sok sérülésem volt.
A birkózás egy brutális sport.
Utcai verekedés, néhány szabállyal.
Sok a sérülés, a horzsolás.
Egyszer kifordult a bokám.
Strauss doki megnézte a röntgenfelvételt,
majd szólt, hogy álljak fel, és vetkőzzek le.
Utána fogta a székét és elvégezte a szokásos genitális vizsgálatot,
mondván, hogy látni akarja, gyógyulok-e,
nincsenek-e megnagyobbodva a nyirokcsomóim.
Azt mondta: "Hajtani kell titeket, mint a telivéreket,
és ehhez kellenek az alapos vizsgálatok."
Sosem tekintettem magamra áldozatként.
A sportolói mentalitás azt diktálja, hogy ha baj van, ne rinyálj, oldd meg!
Sportolóként ezt a problémát mi úgy oldottuk meg,
hogy félvállról vettük az egészet. Viccet csináltunk belőle.
Sokat poénkodtunk ezen.
Ha valaki a dokihoz készült, ugrattuk, hogy vigyázzon a golyóira.
Gúnyneveket adtunk neki. Zselékéznek, Zseléujjnak hívtuk.
Valaki egyszer Mókás Fiúnak nevezte,
de idővel egyre nyíltabban emlegettük, hogy valami nem stimmel a fickóval.
Mocskos kis titok volt ez, amit szemérmesen kerülgettünk.
Átléptünk rajta, ahogy egy Buckeye teszi.
A középnyugati sportolók, a birkózók az egyik legmacsóbb közösség a világon.
Ennek a történetnek is van egy ilyen "macsós" dimenziója.
NAGY PÉNZ
Több cikket írtam a Sport Illustratednek az Ohio Állami Egyetemről.
A Buckeye közösség része több millió ember identitásának,
a közösség alapja pedig a középnyugati virtus.
A férfiak esetében ez a harcos mentalitást jelenti.
Az elpusztíthatatlanságot és dominanciát.
A férfi sportolókra ez hatványozottan igaz.
Dühösen elutasítanak minden gyengeséget.
Sokan nyafognak és nyavalyognak.
Bámulnak a nyápic képükkel, mert elvettek tőlük valamit.
Ez kemény sport, srácok. Nagyon kemény.
Aki ezt nem akarja vállalni, az tűnjön a pokolba!
A történteket ennek fényében kell értékelni.
Amit Strauss tett, az a fizikai dominancia kifejezése.
A birkózásban ez azt jelenti, hogy vereséget szenvedtél.
Egy feleakkora fickótól, aki nem a te súlycsoportod.
Ha ez történne, milyen embernek néznének?
Na és ha az ellenfél szexuálisan molesztált?
Akarsz vajon beszélni róla?
Be fogod ismeri?
És ha meg is teszed, a társaid készek lesznek meghallgatni?
Anyám egyszer azt kérdezte,
hogy elmondtam-e Russnak és Jimnek mindazt,
ami később kiderült.
Mire én: "Elmondani? Szerinted nem tudták?"
Az edzők tudták.
Volt olyan, aki bepanaszolta Strausst Jim Jordannél.
Egyikünk rákérdezett, hogy Strauss miért fogdossa folyton a golyóinkat,
meg a farkunkat.
Jim Jordan ezt felelte: "Ha velem ezt tenné,
eltörném a nyakát, mint egy botot." Tehát tudott róla.
És Russ is tudta.
Az, ahogy dr. Strauss eljárt az egészségügyi felmérések
és a sérült sportolók orvosi vizsgálata alkalmával,
valóban túlzásnak tűnik, de erről igazán senki sem beszélt nekem.
Túlzottan tolakodónak tűnt. Érti?
Szerette megérinteni a sportolókat, amikor mérlegeltek.
Ő irányította, és forgatta őket.
Általában a derekuknál nyúlt hozzájuk.
A bőr vizsgálatát is tapintással végezte.
Egyszer rászóltam, hogy túl sokat tapogatja őket.
Azt felelte: "Csak alapos vagyok." Mire én: "Van, akit ez zavar.
Egyesek erre elég érzékenyek." De lesöpörte a témát.
Egy rövid csevej, és nem változott semmi.
A férfiak között nem volt szokás szexualitásról, érzelmekről beszélni.
Szerintem az edzőket kínosan érintette az egész,
ezért inkább szemet hunytak felette.
Az egyetemi évek alatt Russ Hellickson a sportolók második apja volt.
Ha ő úgy ítélte meg, hogy a helyzet nem igényel beavatkozást,
azt mindenki értette.
KUSSOLJ, ÉS EDDZ!
Volt, aki tudott teljesíteni ebben a légkörben is.
Én nem tartoztam ezek közé. Ez súlyos belső feszültséget okozott,
mert nem tudtam elérni mindazt, amire fizikailag képes lettem volna.
Nagyon szégyelltem magam,
amiért nem voltam képes túltenni magam rajta.
Miután a történtek napvilágra kerültek,
sok férfi azzal kommentálta, hogy ő agyonverte volna Strausst,
ezt meg azt tette volna vele.
"Hogyhogy hozzád ért? Miért nem rúgtad szét a seggét?"
Strauss módszerének része volt, hogy sosem volt nővér
vagy edző jelen a szobában, amikor megvizsgált minket. Soha.
Így az ő szava állt szemben a miénkkel.
Persze, fejbe vághattam volna, de mit értem volna el vele?
Kisétálok a vizsgálóból, miután kiütöttem egy fehér vénembert.
És ne feledjük, hogy a pasas 1979 óta dolgozott az egyetemen.
Mi történt volna?
Kirúgtak volna az egyetemről.
Ő ott folytatta volna, ahol abbahagyta, én viszont elbukom az ösztöndíjat.
Sok vesztenivalónk volt.
Nem voltam gazdag. Nem volt sok pénzünk, így az ösztöndíj létfontosságú volt.
Tehetetlenek voltunk.
Országos bajnok akartam lenni, úgyhogy eszem ágában sem volt
ujjat húzni a nagy és híres Ohio Állami Egyetemmel.
És az igazat megvallva, amit velem tett, nem is tudom...
Nem is feltétlenül tűnt helytelennek.
Egy elismert orvosról beszélünk, aki a Harvardon diplomázott,
dolgozott Chicagóban, a Pennsylvaniai Egyetemen, a seregben...
Szakmai cikkeket publikált,
és minden aggályra azonnal volt kész válasza.
Vele szemben 18-19 éves, naiv kölykök álltak.
De ami ennél is fontosabb, Strauss óriási hatalommal bírt,
mert ha valakit alkalmatlannak nyilvánított
az egészségügyi vizsgálaton, az nem versenyezhetett.
Sorsdöntő hatalommal bírt.
Nem tettek semmit.
Dr. Strauss pedig egyre vakmerőbb lett.
Az edzés után
mindenki aggódott a mérlegelés miatt, így ahogy végeztünk,
azonnal beültünk a szaunába 20-25 percre.
És dr. Strauss is velünk tartott.
Utána már velünk is zuhanyozott.
Kifelé fordulva fürdött.
Ahogy a mikrofonnal is szembe állunk,
fürdés közben a zuhany felé fordul az ember.
Ő viszont így csinálta.
Háttal a zuhanyállványnak, felénk fordulva.
Elsőként jött, utolsóként távozott.
De amikor kijött a zuhanyzóból, és meglátott egy másik csapatot bemenni,
egyből kitalálta, hogy valamijét még meg kell mosnia.
És visszament a zuhanyzóba.
Russ azt is megengedte, hogy az öltözőnkben legyen szekrénye.
Strauss így végig bent lehetett, és nézhette,
ahogy a srácok törölköznek, öltözködnek.
Ő maga nem csinált semmit, nem futott, nem edzett,
mégis naponta többször zuhanyozott, és mindig a férfi sportolókkal együtt.
Nem csinált belőle titkot.
Látványos erekciója volt, miközben nézett minket. Ez...
Ez nem olyasmi, ami...
amiről szívesen beszélek, az ilyen emlékeket nem szívesen...
Jeleztem neki, hogy a srácokat zavarja a zuhanyzóban.
Azt felelte: "Te is velük fürdesz." Mire én: "De nem egy órán át."
Egyértelmű volt, hogy dr. Strauss
nagyon szeretett a sportolókkal fürdeni.
Ezért nagyon sok időt töltött a zuhanyzóban.
Akció készülődik.
A mai meccs bírója Fred Feeney.
Feeney az állam egyik legjobb bírója, régóta van a pályán.
Micsoda mérkőzés!
Volt egy mérkőzés, amit vezettem.
A végén aláírjuk a papírt, és távozunk, nem lődörgünk, nem pacsizunk.
Jobb gyorsan lelépni, mert mindig van, akinek nem tetszik az eredmény.
Lesétálunk a szőnyegről, be az öltözőbe, levetkőzünk, gyors zuhany, és nyomás.
Az öltözőbe váratlanul besétált dr. Strauss.
Már évek óta ismertem őt az Ohio Állami Egyetemről.
Ráköszöntem, megkérdeztem, hogy van. Mire ő: "Jól, Fred. Jó meccs volt."
A szokásos csevej. Közben ő is vetkőzni kezdett mellettem.
Holott üres volt az egész öltöző, simán távolabb tudott volna húzódni.
Értetlenül néztem: "Doki, mit művel?"
Mire ő: "Este programom van, csak le akartam zuhanyozni előtte."
Érthető, nem? Szóval levetkőztem,
fogtam egy törölközőt és bementem a zuhanyzóba.
Pár perc múlva ő Strauss is megjelent.
Bárhová mehetett volna, de ő ott is mellém állt.
Közvetlenül egymás mellett voltunk.
Nem foglalkoztam vele, de hirtelen azt vettem észre,
hogy valójában nem mosakodott.
Önkielégítést végzett közvetlenül mellettem állva.
Mondom: "Mi a fenét művel?" "Mit művelnék? Zuhanyozok, Fred."
Azt feleltem: "Hát, elég furcsán csinálja."
Egy kicsit elfordultam tőle, és a következő pillanatban
éreztem a kezét a fenekemen.
És...
Nem tudom elmagyarázni,
hogy miért érintett ez olyan rosszul,
hogy még csak megszólalni sem bírtam,
holott ott helyben le kellett volna ütnöm.
De semmit sem tettem. Inkább kimentem.
Visszamentem a szekrényemhez, és elkezdtem felöltözni.
Strauss is kijött a zuhanyzóból, a derekán törölköző.
Szemmel látható erekciója volt.
Ráförmedtem: "Mégis mi a fenét művel?"
Mire ő: "Semmi baj. Gyönyörű a segged és csodás a péniszed.
Légy büszke rá!"
Annyira bizarrul ostoba volt az egész helyzet, hogy lefagytam.
Szó nélkül felöltöztem.
Ahogy kifelé tartottam,
a folyosó végén ott állt Russ Hellickson és Jim Jordan.
Közöltem velük, hogy Strauss maszturbált mellettem a zuhanyban.
Rám néztek, majd Jim Jordan a szemembe nézve így felelt:
"Strauss ilyen. Hisz ismered."
Russ bólintott.
Kisétáltam onnan,
majd azonnal eltemettem magamban az egészet,
minél mélyebbre.
Nem bírtam szembenézni vele.
Nem ment.
Aztán kiderült, hogy ez nem csak a birkózókkal történik meg.
A férfi tornászok
a Larkins Hallban edzettek, ugyanott, ahol a birkózóterem is volt.
Náluk is volt szekrénye.
Volt szekrénye a vívók öltözőjében és a focistáknál is.
Állítólag az úszók öltözőjében is volt szekrénye valahol.
Tizenöt-tizenhat sportág volt érintett. Őrület.
Mindenhol ott volt.
A hoki Kanada sportja.
Minden kanadai hokizni akar. Ez volt az álmom, a célom.
Már kora reggel kint voltam a pályán. Hokibubusnak hívtak.
Imádtam a játékot.
1985-ben tagja voltam a országos junior-bajnokcsapatnak.
Sok suliban vártak tárt karokkal,
például a remek hírű Észak-Dakota Állami Egyetem,
de az Ohio jobbnak tűnt számomra,
mert ott az első perctől játszhattam.
Úgy terveztem,
hogy négy évig fejlődök az egyetemen, majd profi játékos leszek.
Az Ohio teljes ösztöndíjat ajánlott, ami elképesztő dolog volt.
Addig minden a terveim és a reményeim szerint alakult.
Nagyon örültem.
Tíz nappal az érkezésem után találkoztam először dr. Strauss-szal.
Elmentünk a sportorvosi vizsgálatra.
Kedves volt, megkérdezte, honnan jöttem, üdvözölt az egyetemen.
Érdeklődött, hogy voltam-e már ilyen vizsgálaton. Nemmel feleltem.
Aztán kérdezte, hogy volt-e már sérvvizsgálatom, mire én: "Nem."
Le kellett tolnom a nadrágomat.
Fogalmam sem volt róla, milyen az a sérvvizsgálat.
Egyszerűen nem tudtam róla semmit.
Emlékszem, távozóban arra gondoltam, hogy ez nagyon bizarr élmény volt.
Mintha kiléptem volna a testemből.
És akkor valaki odaszólt nekem: "Jókora péniszed lehet."
Bár más kifejezést használt rá. "Mert elég sokáig voltál benn.
Mázlista!" És én csak néztem.
Majd azt mondtam: "Nem igazán értem, mire célzol, de köszi!"
És távoztam.
Meg kellet volna kérdeznem, hogy ez normális-e, tényleg kell-e.
De bíztam dr. Straussban, hisz ő volt a sportorvos,
ez volt a munkája, ezért alkalmazták. És mindent feledtetett az öröm,
hogy az Ohióra járhatok, és az imádott sportot űzhetem.
Úgy éreztem, ott vagyok, ahol lenni akartam.
Jártam nála néhányszor, és minden alkalommal megnézte,
nincs-e sérvem.
Egyszer a korong lábon talált,
ő meg azzal kezdte: "Gatyát le!"
És jött a sérvvizsgálat.
Én meg morogtam,
hogy: “A lábam fáj, a lábam!”
De ő volt az orvos.
Elfogadtam, amit csinált, mert senki sem panaszkodott rá.
De mély nyomot hagyott bennem.
Ezért karácsony után bementem az edzőhöz,
és próbáltam beszélni vele a dokival kapcsolatos aggályaimról.
Hogy a pasas egy kissé fura, és hogy...
De azt felelte: "Ne vele foglalkozz, hanem a játékkal!"
CHARLOTTE REMENYIK VÍVÓEDZŐ, OHIO ÁLLAMI EGYETEM, 1978-1999
Anyám volt az egyetlen női edző egy fiúcsapat élén az Ohión.
Női és férfi vívókat edzett.
Nem sokkal azután, hogy megkapta a fiúcsapatot,
fülébe jutottak a pletykák, hogy valami nem oké dr. Strauss-szal.
Hogy a zuhanyzóban stírölte a fiúkat,
és többet volt jelen a kelleténél.
Egy esetre nagyon jól emlékszem.
Az akkori barátom edzés után észrevette, hogy vérzik a füle.
Anyám leküldte az edzői szobába,
hátha tudnak adni rá valamit.
Én is lementem vele. Dr. Strauss is ott volt.
Amint meglátta a barátomat, egyből beinvitálta a vizsgálóba,
és gondosan bezárta az ajtót.
VIZSGÁLÓ
De a barátom szinte azonnal kijött, és közölte,
hogy miután megmutatta a vérző fülét, Strauss a nadrágját akarta levetetni.
Anyámnak is beszámolt a történtekről, anyám pedig a főnökéhez fordult.
AZ EGYETEM SPORTSZAKOSZTÁLYA, ST. JOHN ARÉNA
A vívóedző jelzi, hogy aggályos az orvos viselkedése,
holott nyilván alig tud valamiről.
De így is tudja, hogy helytelen, ha az orvos a sportolókkal zuhanyzik.
Tudja, hogy helytelen,
ha orvosi indok nélkül tapogatja a nemi szerveiket.
Ezért aztán panaszt tesz ellene.
TITKÁRSÁG
És a válasz?
Hogy ez csak pletyka, nincs rá bizonyíték.
Anélkül pedig nem tehetnek semmit.
Anyám erre jelezte a fiúknak,
hogy bizonyíték kell, elő kell állni egy áldozatnak.
"Örömmel támogatom,
kiállok érte és mellette."
De senki sem beszélt.
Így anyám egyedül nyújtotta be a panaszt dr. Strauss ellen.
Rendszeresen találkozott a felelősökkel,
hiszen a főnökeiről volt szó.
És folyamatosan panaszkodott Straussra. Minden évben panaszt tett,
hiszen a vívók három-négy évente cserélődtek a kezei alatt.
Nem egyszeri esetről volt szó, hanem rendszeres, állandó zaklatásról.
De semmi sem történt.
Mikor volt a sportorvosi részleg vezetője?
- 1990 és 2004 között. - Értem.
- Ön felügyelte a munkavállalókat? - Igen.
- Ön felügyelte Richard Strausst? - Igen.
2019-ben az egyetem ellen
dr. Richard Strauss áldozatai által indított perben
a felperesek ügyvédei benyújtották korábbi egyetemi dolgozók vallomásait.
Dr. John Lombardo 1993 és 1995 között
Strauss felettese volt a Testnevelési Tanszéken.
Az ön munkája volt megakadályozni
a férfi sportolók sportorvos általi szexuális zaklatását?
Igen.
A vívóedző eleget tudott és hallott, hogy a feletteseihez forduljon,
ahogy ezt többször meg is tette különböző vezetőségek alatt.
Mutatok egy ön által írt levelet, ami 1994. november 7-én kelt.
És mit tesz az iskola? Ugyanazt, amit John Lombardo 1994-ben.
Az első mondta így szól:
"Kivizsgáltam a vívóedző, Charlotte Remenyik aggályait
a sportolói orvosi ellátását illetően. Beszélgetésünk alapján
ezek az aggályok tíz éve keringő, megalapozatlan pletykákon alapulnak."
Visszadobták a panaszát azzal, hogy ez csak pletyka, szóbeszéd.
Persze, csakhogy ez pont a vezetőség alkalmatlansága miatt volt.
Beszélt az egyetemi vívócsapat bármely tagjával
dr. Strauss helytelen magatartásáról?
Nem.
Akkoriban nem voltak kamerás telefonok, hogy videóra vegyék.
Kivizsgálhatták volna tisztességesen a Strauss elleni korábbi panaszáradatot.
Anyám részletesen elmesélt mindent, amit hallott,
de a válasz az volt: "Bizonyítékot akarunk."
Beszélt-e bárki a diákok miatt dr. Strauss-szal?
Nem tudok róla.
Pletyka és szóbeszéd. Mi más is lehetne?
Csak pletyka és szóbeszéd lehet, ha az egyetem semmit sem dokumentált.
Beszéltek bármelyik trénerrel Strauss helytelen viselkedéséről?
Emlékeim szerint nem.
Beszéltek bármelyik edzővel Strauss helytelen viselkedéséről?
Emlékeim szerint nem.
Az egyetem semmit sem tett.
De az edző annyit végül elért, hogy Strauss önként átadta
a vívócsapatot egy másik orvosnak, neki így is volt épp elég.
DR. STRAUSS JAVASLATÁRA EGY MÁSIK ORVOS VESZI ÁT
A VÍVÓK ELSŐDLEGES EGÉSZSÉGÜGYI ELLÁTÁSÁT.
Nem tudom, hogy ezt anyám kérte-e,
de több mint egy évtizedbe került ezt elérnie.
Charlotte Remenyik egyedüliként állt ki amellett,
hogy ennek véget kell vetni.
De hiába állt ki az egyetem egyik edzője,
követelve Strauss eltávolítását a sportolói közeléből,
nem tettek semmit, hogy a többi diákot megvédjék tőle.
Gondoljuk végig! Adott egy női vívóedző,
akit aggasztanak a keringő pletykák.
Ő nem jár be az öltözőbe,
de elég történetet hall ahhoz, hogy dühében a feletteseihez forduljon.
Hogy folytatódhatott tovább ez az egész? Miért nem szólalt fel senki ellene?
Talán az egyetemi csapatok sikerei miatt.
Micsoda győzelem!
Lemaradtan megnyeri az Ohiónak!
Rex Holman.
Ezt senki sem akarta beárnyékolni egy botránnyal.
De a két évtized alatt nem minden csapat teljesített jól,
mégsem történt semmi.
Aztán rájöttem.
Richard Strauss nemcsak sportorvos volt,
hanem a szteroidok úttörője is.
ANABOLIKUS SZTEROIDOK HASZNÁLATA
Egy sor cikke jelent meg az anabolikus szteroidokról.
A SZTEROIDOK MELLÉKHATÁSA
Az 1980-as években még épp csak elkezdték feltárni
a sportteljesítmény és a szteroidok,
illetve más teljesítménynövelők összefüggéseit,
Richard Strauss pedig élen járt ebben.
Egy profi focista szerint a verseny a szteroidhasználókkal szemben olyan,
mintha három méter előnnyel indulnának a százméteres síkfutásban.
Ez sokakat arra ösztönöz, hogy orosz rulettet játsszanak
ezzel a hatásos, ámde talán veszélyes szerrel.
Egy sportorvost kérdezünk erről, aki kutatja a szteroidokat.
Azért fontos beszélnünk az anabolikus szteroidokról,
mert igen kevéssé közismertek.
Többen állították nekem, hogy szteroidot kaptak dr. Strausstól.
Többen mondták, hogy ő volt a szteroidok "elosztója".
Beszéltem egy volt trénerrel, akinek az is a dolga volt,
hogy kiossza a szteroidot a sportolóknak.
Akkoriban kezdtek rájönni az emberek, hogy miként játszható ki a rendszer.
Strauss volt a kérdés szakértője.
Volt egy apró iroda, ami vizsgálóként szolgált.
Abban volt egy zárt szekrény, amihez csak neki volt kulcsa.
Ott tárolta a szteroidokat.
Strauss tudott a tesztekről, mindenről.
Hoztak egy injekciót, azt mondták, B-12 vitamin.
Én kaptam előtte is B-12 injekciót, de az teljesen más volt.
Ezt mindig nagy versenyek, országos döntők előtt kaptuk.
Méghozzá elég tekintélyes adagot.
Azt mondták, B-12, de szerintem nem az volt.
Azt hiszem, tesztoszteront adtak nekünk.
És hogy érezte magát tőle?
Jól.
Nagyon jól.
Tele voltam energiával, gyorsabban regenerálódtam.
A B-12 erre nem képes.
Volt egy szekrénye ezzel a felirattal: "Csak állatoknak!"
Állatkoktélnak hívtuk.
- Dr. Strauss adta? - Igen.
És... Hát nem is tudom,
de az Ohio sportolói elég nagyra nőttek a '80-as, '90-es évek fordulóján.
Így is sok ütőkártya volt a kezében,
de így Richard Strauss akár kompromittáló tényeket is tudhatott.
Ha Strauss annyit mond,
hogy valaki azért vall ellene, mert szteroidokat adott neki,
az illető elveszti az ösztöndíját.
A másik oldalról, ha egy edző tudja,
hogy a doki szteroidot ad sportolóknak, vagy akár dékánként tudja ezt meg,
vajon kész lenne-e szembefordulni az orvossal,
vállalva ennek minden következményét?
Azért érdekelne, hogy ki döntött úgy végül,
hogy jobb csendben lapítani, mert ha helyesen cselekszenek,
kirúgják Strausst, és mindez nyilvánosságra kerül, az botrányos lesz.
De a történet még a szteroidokon is túlmutat.
Nem ez volt az egyetlen, és nem is a fő oka a hallgatásnak.
Akkoriban az emberek nem tudtak mit kezdeni a gondolattal,
hogy ilyesmi megtörténhet. Hogy fiatal férfiakkal,
18,19, 20 éves srácokkal is valahogy előfordulhat az,
hogy szexuális bántalmazás áldozatai lesznek.
Visszatértünk az alaphoz, a szégyenhez.
Nem szeretünk a férfiakra ilyen módon, áldozatként tekinteni,
ez pedig sok kárt okozott
nemcsak a róluk másokban kialakult képben,
hanem az áldozatok önképében és önértékelésében is.
Richard Strauss pedig kihasználta ezt.
Nem zaklatott bárkit.
Jó érzékkel választotta ki az áldozatait,
főleg kis, vidéki közösségekből származó fiúkat,
akik a gimiben minden idejüket
a sportnak szentelték, és tapasztalatlanok voltak a szexben.
És persze naivak voltak.
Sokuk a családjuk első egyetemre került tagja volt,
akik a sportolói ösztöndíjnak köszönhettek mindent.
Tudta, hogy szűrje ki az ilyen fiúkat, akiket aztán tovább idomított.
Mindig nagyon kedves volt, nagyon hízelgő.
Manipulált minket,
de ezt akkor még nem láthattuk át.
Akkoriban 18, 19, 20 évesek voltunk,
még nem is hallottunk a ragadozókról,
vagy az idomítás jelenségéről.
Ez utóbbiról főleg nem.
Még a kifejezést sem ismertem. Strauss pedig pontosan ezt tette.
Megkedveltette magát.
A barátunk lett.
Fotókat készített rólunk.
Odaadta a névjegyét azzal, hogy beindítja a modellkarrierünket.
Gyakran mászkált fényképezőgéppel.
Jim Jordanról sok fotót csinált Hellickson könyvébe.
"Nahát, a doki fotózik?"
Az volt a furcsa, hogy állítólag jól is csinálta,
főleg a fekete-fehér ment neki.
Hallottuk, hogy egy srác egy fotózásból
modellkarriert tudott felépíteni.
Sikeres és gazdag modell lett belőle.
Ez lenyűgözött, és felkeltette az érdeklődésemet.
A nyári szünetben
szerettem volna modellkedni, hogy keressek némi extra pénzt.
Dr. Strauss felajánlotta, hogy megcsinálja a portfóliómat,
hiszen fotós is volt.
És engem, a csóró egyetemistát az érdekelt, hogy mennyibe fog fájni.
De megnyugtatott: "Nyugi, megcsinálom a poén kedvéért.'
Így aztán elmentem hozzá.
És ő...
az egyik szobát átalakította stúdióvá.
Megkért, hogy vegyem le az ingemet.
Készített rólam pár félmeztelen képet.
Aztán megérintett,
majd elkezdte lehúzni a nadrágomat.
Mire én: "Nem! Ezt nem csinálom!"
Erre előhozta a negatívokat, és elkezdtünk a képekről beszélgetni.
Visszatértünk a fotózáshoz, és...
Így utólag visszatekintve úgy érzem, hogy az én hibám az egész.
Minek mentem oda?
Tudtam, milyen pasas Strauss, mégis ilyen helyzetbe hoztam magam.
"Hogy tehettem ilyet? Az én hibám?
Miért hoztam magam ilyen helyzetbe?"
Akárhogy is, megtettem.
Ezután sokszor mondogatták nekem,
hogy én vagyok dr. Strauss kedvence,
hogy nagyon kedvel.
És valóban, mindig körülöttem volt.
Hát igen.
A fenébe is!
Nyomd le, Dan!
Mindig ott volt.
Ott várt, amikor lejöttünk a jégről.
És persze minden apró baleset után aprólékosan megvizsgált.
Nem volt mese.
Ezen a szinten az embernek félre kell tudnia tenni a problémáit,
és tenni a dolgát.
Nekem ez nem ment.
Képtelen voltam összeszedni magam.
Edzés közben is bevillantak képek.
Formációkat gyakoroltunk, és fogalmam sem volt, mi következik.
Szétestem.
Azelőtt összeszedett voltam, precíz, mint egy gép,
de aztán széthullott minden.
Újabb verekedés. Al Novakowski.
Nem tudtam erről beszélni senkivel,
hisz nem tudtam, hogy ez nem csak velem történik.
A zuhanás megállíthatatlan volt.
Többé már nem voltam önmagam.
Végül egy vasárnap reggel elaludtam.
Kihagytam az edzést, ami tilos.
Emlékszem, tudtam, hogy nagy bajban vagyok.
Bementem az edzőhöz, és annyit mondtam: "Nagyon sajnálom."
Érti? Mire annyit felelt: "Vége."
Nem értettem. Azt mondta: "Kibaszott rák vagy a csapat testén."
Az egész testem...
Összetörte az álmaim.
Az egész világom összeomlott.
Nem tudtam, mit mondjak.
Felálltam, és eljöttem. Soha többé nem léptem jégre.
Edzés közben kiment a vállam,
Russ pedig leküldött dr. Strausshoz.
Azt gondoltam: "Istenem! Oké, hát, ez van."
Ott álltam meztelenül Strauss előtt.
A szokásos vizsgálat.
A herék mögötti részt masszírozta.
Aztán meghúzta a péniszemet.
Húzogatta.
Megfeszült a testem.
A plafont néztem, és imádkoztam, hogy legyen már vége.
És folytatta.
Lenéztem a feje búbjára.
Ilyen közel volt, és egyre közelebb hajolt.
Erre ösztönösen hátraléptem.
Hátrahúztam a csípőmet, mire elhúzódott, és közölte, hogy felöltözhetek.
Felöltöztem, és egy szó nélkül távoztam.
Utána nem mentem edzeni.
Pár hétre eltűntem.
Végül bementem Russ irodájába,
és közöltem vele, hogy végeztem, nem tudom tovább csinálni.
Azt felelte:
"Ha szeretnél, bármikor visszajöhetsz, de rendben."
Ennyi volt.
Három év után ennyit bírt mondani nekem.
És akkor kiszálltam a csapatból.
Abbahagytam a birkózást,
majd a sulit is, hisz elvesztettem az ösztöndíjamat.
Az állami bajnok, Dan Ritchie!
Apám nagyon dühös volt.
Nem értette, miért nem bírtam ki még másfél évet.
De nem tudtam elmondani neki.
Nem tudtam, hogyan kéne.
Egyszerűen nem volt elég erőm elmagyarázni neki, hogy...
Hogy ez...
és ez történt.
És nem bírom túltenni magam rajta.
Azt hiszem,
az, hogy erre képtelen voltam,
rányomta a bélyegét...
A kapcsolatunk azóta már nem a régi.
Elmondta a szüleinek?
Hogy elvesztettem az ösztöndíjat?
Nem. Dehogy! Nem mondtam.
Hisz mi lett volna a következő kérdésük?
Miért raktak ki a csapatból?
És bevallani a szüleinknek, akik, tudja, hát...
Mármint...
Nem. Se a csapatról, se az ösztöndíjról nem beszéltem nekik.
Páran kérdezték, miért nem játszom, nekik azt mondtam,
hogy nem voltam elég jó.
Voltak, akik nem érték be ennyivel.
Főleg azok, akik jól ismertek,
a régi edzőim, akik láttak juniorként.
Ők próbáltak faggatni, de én kerültem a témát.
Ám idővel magam is elhittem, amit hazudtam.
Inni kezdtem és depressziós lettem.
Mindeközben dr. Strauss karrierje tovább ívelt felfelé.
A fickó ellen panaszok tömege született több mint egy évtizeden át.
És mit tett az egyetem?
JOHN W. WILCE DIÁKEGÉSZSÉGÜGYI KÖZPONT
Előléptették.
Az egyetemi egészségügyi központ főorvosa lett.
Fel sem tudtam fogni. Mi? Mindenki tudta, mit művel,
hogy állandóan sportolókkal zuhanyozik, ezek meg előléptetik?
De az Ohio pontosan ezt tette.
Strauss tehát folytatta ugyanazt, amit több mint egy évtizede művelt.
Egyetemista fiúkat zaklatott,
orvosi vizsgálatnak álcázva.
Volt egy duzzanat a mellkasomon, ami ki akartam vizsgáltatni.
Az egyetemi útmutató szerint volt egy egészségügyi központ, így odamentem.
Dr. Strausshoz irányítottak.
Ahogy belépett a vizsgálóba, feltűnt, hogy alacsony pasas,
de nagyon udvarias volt.
Kérdezgetett, hogy mi történt,
hogy miért fordultam orvoshoz.
Majd a kérdései egyre furcsábbak lettek.
Az érdekelte, hogy meleg vagyok-e, meg hasonlók.
Nagyon fura volt.
Aztán le kellett vetkőznöm, teljesen meztelenre,
ami szintén nagyon különösnek tűnt.
De ő volt az orvos, én csak egy kölyök voltam.
Úgy éreztem, tennem kell, amit mond.
Ekkor került sor a nemi szerveim vizsgálatára.
Nem hinném, hogy használt kesztyűt. Emlékszem a leheletére.
Éreztem a nemi szervemen, miközben megvizsgált.
Aztán azt kérdezte, fantáziáltam-e már hármasról.
Ekkor már kellemetlenül éreztem magam, mert éreztem, hogy ez nem helyes.
Fél kézzel a mellkasomat masszírozta,
majd a csípőjét az oldalamhoz nyomta.
Egyértelműen érezhető erekciója volt.
Teljesen ledermedtem. Azt sem tudtam, mit tegyek.
Igyekeztem kimenekülni a helyzetből,
majd sietve távoztam.
Nagyon dühös voltam. Másnap telefonáltam.
Beszéltem Ted Grace-szel,
a diákszolgáltatások vezetőjével, aki felajánlotta, hogy menjek be,
hogy megbeszéljük a dolgot Strauss-szal.
Szerintem nagyon fontos,
hogy a panaszos ez esetben nem sportoló.
Steve Snyder-Hillt nem befolyásolta az egyenlőtlen helyzet,
nem kellett félnie az ösztöndíj elvesztésétől, az öltözői szégyentől.
Ez adta az erejét.
Emelje fel a jobb kezét!
Esküszik, hogy vallomásában az igazat, csakis az igazat,
a színtiszta igazat mondja?
- Esküszöm! - Köszönöm!
- Üdv, dr. Grace! - Jó reggelt!
Ilann Maazel vagyok.
2019-ben az egyetem ellen az áldozatok által indított perben
Ilann Maazel kikérdezte dr. Ted Grace-t,
aki Strauss főnöke volt az Egészségügyi Központban.
Az irodánk előszeretettel perel nagy hatalommal bíró szervezeteket.
A várost, az államot, az USA kormányát,
nagy cégeket, fontos, befolyásos személyeket.
Az igazságot képviseljük a hatalommal szemben.
Az Egészségügyi Központban ön volt dr. Strauss főnöke?
Így van.
Elmondható, hogy dr. Grace volt
az egyetlen ember az egyetemen, aki próbált tenni valamit Strauss ellen.
Ijesztő, de így van.
Ő volt az egyedüli, aki a 20 év alatt bármit is tett Strauss ellen.
Ehhez 1995-ig kellett várni.
Részt vett Mr. Snyder-Hill és dr. Strauss találkozóján?
Igen.
Besétáltam. Dr. Strauss már várt.
Nagyon szívélyes volt.
De amikor rátértem, hogy éreztem az merev péniszét,
csapkodva, üvöltve vádolt azzal, hogy tönkre akarom tenni a jó hírnevét.
Lefagytam. Csak egy kölyök voltam.
Ránéztem a többi orvosra,
és nem tudtam, mit feleljek erre.
De ők is csak döbbenten hallgattak.
Ilyen helyzetben az ember megkérdőjelezi önmagát.
Arra gondoltam, hogy talán a tárcáját éreztem,
hogy félreértés volt az egész.
Végül feldúltan távoztam a teremből.
Ted Grace később felhívott, hogy mit tehetnének értem.
Azt feleltem: "Ha félreértettem a dolgot,
készséggel elismerem, de esküdjön meg, hogy ez volt az első eset!"
Azt felelte: "Esküszöm, hogy ilyesmi még nem történt!"
Megkértem, hogy ezt adja nekem írásba. Erre elhallgatott.
Éreztem, hogy zavarban van.
De pár nappal később levelet kaptam tőle.
Ezt a levelet ön írta
Steven Snyder-Hillnek 1995. január 26-án, igaz?
Így van.
Azt írta, idézem:
"Biztosíthatom, hogy még sosem érkezett panasz dr. Strauss ellen,
ellenben többen dicsérték a munkáját."
- De ez az állítás nem volt igaz, ugye? - Így van.
Huszonnégy évvel később tudtam meg,
hogy három nappal előttem más is bepanaszolta.
Három nappal előttem.
Említette valaha Steven Snyder-Hillnek, hogy egy másik diák is panaszt tett?
Nem hinném.
BIZTOSÍTHATOM, HOGY MÉG SOSEM ÉRKEZETT PANASZ...
De szeretnék valamit jegyzőkönyvbe vetetni.
Rajta!
Én is csak nemrég tudtam meg, hogy akkor hamis állítást tettem.
De ez a levél 23 nappal a másik panasz után kelt, nem?
Tudom, de ez... Én nem...
Szerintem a levél írásakor még nem tudtam az első panaszról,
mert nem...
Én nem tettem volna... Maga nem ismer engem.
Nem hazudtam volna szándékosan Steven Hillnek. Okom sem volt rá.
De Steven Hill azt mondta,
hogy ha más is tett már panaszt, akkor... Hadd fejezzem be!
Akkor nem ejti a vádat dr. Strauss ellen, igaz?
Ezt mondta önnek.
Mit jelent az, hogy "nem ejti a vádat"?
Válaszolna, kérem?
Azt kérte, esküdjön meg,
hogy nem volt több panasz, különben nem ejti a vádat.
Ez áll az iratokban.
A vád szexuális zaklatás és szexuális erőszak volt, igaz?
Így van.
Csak szerettem volna ezt tisztázni.
Hibáztam, amikor ezt mondtam neki.
Hazudtak nekem, én pedig elhittem, amit mondtak.
Bíztam bennük.
Így hát éltem tovább,
abban a hitben, hogy én tévedtem.
Pedig az igazság távol áll ettől.
Nagyon távol.
Az egyik este rosszul lettem, nem tudtam nyelni.
Talán túl sok vodkát ittam, nem tudom.
A szobatársam kocsival levitt az egészségügyi központba.
Akkor már csak mezei diák voltam,
ami szívás volt a sportolói léthez képest, de...
Mindegy, sima diák voltam.
Beálltam a sorba, és vártam, hogy szólítsanak.
Aztán megláttam őt.
Dr. Strausst.
Akkor nem volt semmi extra vizsgálat.
Gyorsan végzett, majd elmondta, hogy a gégefedőm,
aminek így kéne mozognia, nem mozog, begörcsölt,
és ahhoz, hogy a görcs elmúljon, le kell szedálnia.
"Adok neked nyugtatót, ami ellazít, és megszűnik a görcs."
Hálás voltam neki.
Hálás voltam, hogy végezte a dolgát.
Még a kórházban adott egy injekciót.
Majd felajánlotta, hogy hazavisz.
Az utazásra nem emlékszem, csak arra, hogy megérkeztünk.
Lefeküdtem, nem tudtam mozogni.
Mintha megbénultam volna. Ő meg a hátamat masszírozta.
Nem értettem, mit akar.
De teljesen ki voltam ütve.
Próbáltam gondolkodni, de nem működött az agyam.
Ilyenkor nem igazán...
És...
Aztán megerőszakolt.
Másnap reggel felébredtem...
és próbáltam feldolgozni, hogy mi is...
Hogy mi történt az éjjel, hogy jutottunk idáig.
Hogy miként történhetett ez. És...
Teljes sokkban voltam, én...
Egyszerűen...
Kinek mondhattam volna el? Kihez fordulhattam volna ezzel?
Mire eljutottam Al Novakowskihoz,
a nyomozás már 47 megerőszakolt áldozatot talált.
Ő volt a 48. áldozat.
Mikor rájöttem, hogy tudták,
hogy az Ohio Állami Egyetem tudta, hogy fogdossa a sportolókat,
én nem is...
Máig nem értem. Ezeknek nincsenek gyerekeik?
Nincs szívük? Se lelkiismeretük?
Az ilyenekre külön hely vár, és nem a mennyben.
Akik tudták, azok... Az istenit, tudták!
Mennyien lehetnek még,
akik sosem állnak elő nyilvánosan?
Otthagytam a sulit.
Dr. Strauss pedig nyugodtan folytatta
a kis üzelmeit tovább, évről évre.
1996. JANUÁR 10.
Ez a 19. számú bizonyíték.
- Egy másik zavarba ejtő eset, igaz? - Igen.
- Ez már a harmadik panasz volt, igaz? - Igen.
"A" diák 1995. január 3-án tett panaszt?
Így van.
- "B" diák pedig 1995. január 6-án? - Igen.
Ez a feljegyzés pedig 1996. január 10-én kelt, igaz?
- Így van. - Több mint egy év múlva.
Igen.
A diák panasza szerint
dr. Strauss az izmait dicsérte, majd levetette vele az ingét?
- Igen. - Majd kérte, hogy vetkőzzön meztelenre.
Utána a diák számára ismeretlen, cirógatásként leírt vizsgálatot végzett.
Így van.
A vizsgálat során a diák elélvezett, igaz?
Igen.
Hallott már ilyet, hogy a beteg elélvez az orvosi vizsgálat során?
Nem.
Ilyen esetről csak dr. Strauss kapcsán hallott?
Igen.
A panasz kivizsgálásának idejére felfüggesztette dr. Strausst, igaz?
Így van.
...A VIZSGÁLAT IDEJÉRE A MUNKAVÉGZÉS ALÓL FELMENTEM.
Az eset egyik döbbenetes fordulata,
hogy dr. Grace nem tett panaszt Strauss ellen
az Orvosi Etikai Tanácsnál.
Sőt, Strauss volt az, aki bepanaszolta dr. Grace-t.
ETIKAI PANASZBEJELENTÉS TED W. GRACE ELLEN
Azt állította, hogy dr. Grace
számon kérte rajta az állítólagos szexuális zaklatást,
amivel megsértette és zaklatta őt.
Tehát Strauss több mint három hónappal "C" diák panasza után
eljárást indított ön ellen.
Igen.
Egész idáig ön nem fordult az Etikai Tanácshoz.
- Igaz? - Igen.
Nem beszélt velük.
- Igaz? - Igen.
- Nem indított eljárást Strauss ellen? - Így van.
- A Tanács 1996 júliusában ült össze? - Így van.
A dr. Strauss által ön ellen indított eljárás miatt?
Igen.
Amikor dr. Grace-t meghallgatta a Tanács,
úgy döntöttek,
hogy saját vizsgálatot indítanak Strauss ellen.
Tehát 1996 júliusáig az egyetem nem tett hivatalos feljelentést
dr. Strauss ellen, igaz?
Írásban nem.
Az Etikai Tanács szerint másként sem.
Ezek után az egyetem
titkos fegyelmi eljárást indított Strauss ellen,
aminek megállapításait nem közölték
sem a diákönkormányzattal, sem senki mással,
Strausst pedig csendben félreállították,
sem sportorvosként, sem a központban nem dolgozhatott tovább.
Idézem: "1996. augusztus 5-én
Williams tudatta Strauss-szal, hogy alapos mérlegelés után
Strauss orvosi megbízását nem kívánja meghosszabbítani."
- Stimmel? - Igen.
De a tanári szerződése megmaradt, nem?
- Tanított belgyógyászatot... - Igen.
- ...betegségmegelőzést... - Igen.
- ...közegészségügytant... - Így van.
Nem rúgták ki az egyetemről, igaz?
Nem tudok róla.
Richard Strauss önként vonult nyugdíjba 1998-ban.
A nyugdíjazása után professzor emeritus, nyugalmazott professzor címet kapott.
- Ez nagy megtiszteltetés. - Igen.
És az egyetem ezzel a címmel tüntette ki Strausst.
- Igen. - Ez kötelező volt?
Nem hinném.
Nincs tehát szó semmiféle megaláztatásról,
a Columbus városából való szégyenteljes kiűzetésről.
Annyi történt, hogy az egyetem megbecsült tagja
nyugatra ment, élvezni a napfényt,
ahol aztán magánpraxist nyitott,
aminek a falán ott függött
az Ohio Állami Egyetemtől kapott díszoklevél.
A szörnyű bűntetteknek nem lett semmiféle következménye.
Szexuálisan bántalmazott focistákat, birkózókat, teniszezőket,
jégkorongozókat,
vívókat,
az egészségügyi központban pedig olyanokat is, akik nem voltak sportolók.
Újra és újra, számtalan alkalommal, az egyetem vezetésének szeme láttára.
És lehet, hogy az egész
örökre feledésbe merült volna.
De 20 évvel később történt valami.
A mai nap fontos állomása
az igazságért és azért folyó harcban,
hogy Larry Nassar szörnyű bűnei méltó büntetést nyerjenek.
Követtem a Michigani Állami Egyetem orvosának, Larry Nassarnak az ügyét,
mert a lányom is tornász volt.
Mit szeretne mondani neki?
Bíró úr! Köszönöm a lehetőséget, hogy ma felszólalhatok!
Felhívtam Mike Disabatót, és az ügyről beszélgettünk.
Felolvasta az áldozatok nyilatkozatait.
Életem legnagyobb kihívása feldolgozni, hogy Larry Nassar áldozata vagyok.
Fogalmam sem volt, mit csinál,
és hogy amit tesz, az szexuális bántalmazásnak számít.
Arra tanítottak, hogy bízzak az orvosokban, mert segíteni akarnak.
A saját élményeinket hallottam.
Lekapcsolta a lámpát.
Egyedül voltam vele, felügyelet nélkül.
Mindig ugyanaz történt.
Akkor is, ha a térdem vagy a bokám volt sérült.
Magamat szégyelltem, magamtól undorodtam, nem Layertől.
Bíró úr! Ki kell deríteniük, hogy történhetett ez meg,
hogy azokat is felelősségre vonják, akik hagyták Larry Nassart működni.
Igenis számít, ha a bántalmazót felelősségre vonják a tetteiért.
Köszönöm!
Döbbenetes volt hallgatni őket.
Valamit előhívott bennem.
Két hónapig hívogattam az egykori csapattársaimat...
hogy halljam tőlük, amit már tudtam,
hogy Richard Strauss egy másik Larry Nassar volt.
Mike Disabato váratlanul felhívott, és Straussról kérdezgetett.
Elmondtam neki a történetemet.
Sosem beszélt Mike-nak a történtekről, de egyből Straussról kérdezett.
Az embernek elsőre nem jutnak eszébe ezek az eltemetett emlékek.
De fél órával később...
egyszer csak belehasít a felismerés.
És előjön minden.
Mike közölte, hogy elmondja.
Mire én: "Mégis kinek?"
Azt felelte: "Az Ohio Állami Egyetemnek. Vizsgálatot fogok kérni."
Eleinte nem tudtam, mit reagáljak.
- Aztán arra kértem, hogy ne tegye. - Miért?
Szégyelltem.
A vád szerint 40 évig történtek szexuális visszaélések
az Ohio Állami Egyetemen.
De Mike azt mondta, hogy nem tudom lebeszélni.
A vizsgálat feltárta, hogy a birkózócsapat egykori orvosa
szexuális bántalmazást követhetett el.
És bár nem akartam részt venni benne, megmondtam Mike-nak,
hogy számíthat rám, nem hagyom magára.
Hogy kiállok mellette.
Az Ohio Állami Egyetem újabb egykori diákja állítja,
hogy Strauss szexuális visszaéléseinek áldozata volt.
Eldöntöttem, hogy meg kell találni a felelősöket.
Sok csapattársam nevében beszélek...
Azt mondtam: "Segíteni akarok."
Dan Ritchie 25 éven át őrizte a titkot.
Ez a panaszos az egészségügyi központban esett áldozatul.
Ahogy egyre többen álltak elő,
az egyetem vizsgálatot indított.
EGYETEMI VEZETŐI TANÁCS
Hasonlóan a Pennhez és a Michiganhez
az Ohio is azt tette, amit mindenki várt az egyetemtől.
Felkértek egy független szervezetet a részletes vizsgálat lefolytatására.
A vizsgálat végén nyilvánosságra hozzák a teljes jelentést,
de ennek időpontja még kérdéses.
Gyorsan kiderült,
hogy ez az ügy más, mint a női tornászok ügye.
Először is, itt már nem volt kit megbüntetni.
Richard Strauss megúszta a felelősségre vonást.
A független vizsgálóbizottság közölte, hogy Richard Strauss 2005-ben meghalt.
Amint megtudtuk, az volt egyetemi orvos, dr. Richard Strauss öngyilkos lett.
Morbidul hangzik, de megnéztem a boncolási jegyzőkönyvét.
Minden részletet tudni akartam. Hogy mit viselt...
VÖRÖS KOCKÁS ING
...hogy miként tette. Tudni akartam, hogy mi volt a feltételezett ok.
Kíváncsi voltam, hogy azért tette-e, mert bántotta miattunk a lelkiismeret.
De a jelentés szerint fájdalmai voltak, amin már nem segítettek a gyógyszerek.
...NEM ÉLHETTE KEDVE SZERINT AZ ÉLETÉT.
Semmit sem bánt meg.
Azért ölte meg magát, mert zavarta a fájdalom.
Ez derült ki. Ocsmány.
Ha tehát az orvos halott,
mi értelme a vizsgálatnak?
Az egyetem szerint két célja van.
Utánajárni a Strauss elleni valamennyi vádnak,
valamint kideríteni, hogy az egyetemen tudott-e bárki ezekről a vádakról,
aminek persze büntetőjogi következménye is lehet.
Ha egy egyetem szándékosan indifferens a szexuális visszaélések iránt,
akkor ezért felelősséggel tartozik.
Azt vizsgáljuk tehát,
hogy foglalkoztak-e a panaszokkal, tettek-e bármit, hogy közbelépjenek.
Tettek-e észszerű intézkedéseket?
Az egyetem nem tett semmit azon kívül,
hogy egy közismert szexuális ragadozónak hatalmat adott a kezébe.
Pert indítottunk.
Én lettem az első rendű felperes az egyetem elleni perben.
Az évekig tartó bántalmazás nyomán
az egykori birkózók beperelték az egyetemet,
amiért ignorálták az orvosra vonatkozó jelzéseiket.
Veszélyes terepre tévedtünk. Bepereltem az egyetemet,
aminek a színeiben évekig birkóztam.
Ez kész őrület.
De muszáj volt.
Az egyetemnek meg kellett volna védenie.
Tudták, hogy mi történik.
Felhívtam az ügyvédeket, hogy mi a teendőm.
Férfiak tucatjai csatlakoztak az Ohio Állami Egyetem elleni perhez,
ami egy volt sportorvos szexuális visszaélései miatt indult.
És itt szembesültünk a másik nagy különbséggel,
ami megkülönbözteti ezt és a Nassau-ügyet.
MOLESZTÁLT EGY BIRKÓZÓT? NA PERSZE!
Az emberek nem bírták megemészteni.
NEM BÍRTAK KIÜTNI EGY ORVOST?
Itt vannak ezek az izmos, nagydarab srácok,
hogy lehetnek ők szexuális bántalmazás áldozatai?
ENNEK SEMMI ÉRTELME
BAROMSÁG AZ EGÉSZ
HAZUDNAK
Ők birkózók.
Nem is sima birkózók. Mark Coleman!
Mark Coleman volt a legnagyobb nagyágyú.
Az Ohio zseniális birkózója, országos bajnok.
Az elképesztő birkózó pályafutása után MMA-val kezdett foglalkozni.
Sikeres harcos lett.
A UFC harcosaként a "Padlópüfölés" volt a specialitása. Hogy az mi?
Lebirkózta az ellenfelét, és a padlón fekve püfölte.
Coleman hatalmas és erős.
Hogy lehetne ő Strauss áldozata?
AZ A BIRKÓZÓ IS? “HIHETŐ”!
Nagyon ideges voltam.
Azt akartam, hogy az egyetem vállalja a felelősséget,
hogy ez ne történhessen meg újra.
CSAK A HÍRNÉVRE HAJTOTOK
De amikor mindenki lepattintott minket,
kihez fordulhattunk volna segítségért?
Bemutatom Russ Hellicksont!
Russ.
Nagyon közeli viszonyban voltunk.
Birkózóedzőként van három lányom, és több mint ötszáz fiam.
Családtagként szerettem. Ő volt a második apám.
Úgyhogy írtam neki egy hosszú üzenetet.
Megírtam, hogy szükségünk van rá.
Egy órán belül válaszolt.
SZERVEZZÉTEK MEG! OTT LESZEK
Úgy húszan találkoztunk egy gimiben, ahol az egyikünk dolgozott.
Leültünk egy körben,
és sorban mind elmeséltük, hogy mi történt velünk.
Mindenki megnyílt.
Megható volt.
Amikor rám került a sor, megkérdeztem, hogy emlékszik-e, amikor bementem hozzá,
és közöltem vele, hogy abbahagyom.
Igennel felelt. Mire én: "Azt nem mondtam el, miért.
"Ez volt az oka."
Láttam rajta, ahogy megnyílt,
hogy átérezte a bánatunkat, és lassan megértette, mi is történt.
A találkozó végén azt mondta,
hogy szívesen ír bárkinek az ügyünk érdekében.
Épp ez kellett. Megerősítés.
Családként távoztunk.
Persze megkerestük Russ egykori segédjét, Jimmyt is.
Az ő élete eléggé megváltozott az egyetem óta.
Hölgyeim és uraim, Jim Jordan kongresszusi képviselő!
Köszönöm! Nagyon kedvesek.
Jim Jordan közismert republikánus képviselő lett.
Sokat szerepelt a médiában.
Örvendek, Jordan képviselő!
A politikai nézeteivel nem értek egyet, de edzőként jó szívvel emlékszem rá.
Voltak eszméi, volt benne becsület.
A fegyelem lényege, hogy olyat teszünk, amit nem akarunk, amikor nem akarjuk.
Hogy helyesen cselekszünk, nem úgy, ahogy kényelmes lenne.
A szakértői tudták, a szóvivője tudta,
de ami engem zavar, hogy szerintem ön is tudta.
Igazi véreb volt.
Arra gondoltam, hogy ha valaki, akkor ő biztosan kiáll mellettünk.
- Emlékszik dr. Straussra? - Igen, ismertem őt.
És ő nem állt mellénk.
Az igazság az, hogy nem tudtam a szexuális visszaéléseiről.
Beszéltem más edzőkkel, és ők sem.
Aki ilyet állít, az téved.
Nem igaz, hogy tudtuk, és nem jelentettük.
Kizárt, hogy ne tudta volna.
Tudott-e róla? Mindenki tudott róla. Hogy szerintem tudta-e? Mindenki tudta.
Feldühített-e? Nagyon.
Hogyan kommentálná a Strauss elleni vádakat?
A lényeg, hogy én nem tudtam ezekről az esetekről. Ennyi.
Az, hogy ő nem tudott semmiről semmit, az szemenszedett hazugság.
Hazugság.
A vendégünk Jordan képviselő.
Először beszél az ügyről részletesen.
Mi volt az első reakciója?
Akik előálltak a vádakkal, azok is pontosan tudják,
hogy én sosem láttam, sosem hallottam,
még pletykaszinten sem a visszaélésekről...
Pontosan tudom, hogy Jimmy hányszor beszélt dr. Straussról.
Az öltözői pletyka nem olyan, mintha valaki nyíltan kimondaná,
hogy bántalmazták.
- Öltözői pletykákat azért hallott? - Nem, dehogy!
Olyasmiről, ami akkor talán nem, de ma már erőszaknak minősülne?
Nem hallottam ilyesmiről.
Nyilván nem voltam ott az öltözőben, így nem tudhatom, miket hallott.
De abból, amit nekem mondott, pontosan tudom, hogy tudta.
Amikor azt mondta nekem: "Hisz ismered Strausst."
Nem mondott volna ilyet, ha ő maga nem ismerte volna jól.
Jimmy talán azt hitte, majd elhal az ügy, de nem így történt.
Jim Jordan tagadja érintettségét az Ohio Egyetem birkózóinak botrányában,
ami továbbra sem látszik csillapodni.
Épp ellenkezőleg. Az emberek fellázadtak.
A botrány egyre dagadt.
Jim Jordan képviselőt nemi erőszak eltitkolásával vádolják.
Jim Jordan megismételte...
Jim Jordan, aki akkor birkózóedző volt...
Beszéltek róla Jordannel, aki nem tett semmit.
Ahogy az ügy egyre nagyobbra nőtt,
egyre többen álltak elő a saját történetükkel olyanok,
akik ugyanazokat a dolgokat élték át.
Ma még több egykori Buckeye lépett elő.
Egyre nő az áldozatok száma.
Úgy tűnt, ez csak a jéghegy csúcsa.
És Jordan elkezdett telefonálgatni.
Végighívta a birkózókat.
Még Adamet is megkereste, Mike Disabato bátyját.
Reggel nyolckor csörgött a telefonom.
Felvettem. "Üdv, Adam, Jim Jordan vagyok."
Hogy mi van?
Fél órán át győzködött arról,
hogy a nyilvánosság előtt védjem meg, mondjam el, hogy ez az egész nem igaz.
Szabályosan sírt a telefonban.
Jordan le sem szart minket,
tőlem meg elvárta volna, hogy szálljak szembe az öcsémmel?
Tiszta őrület.
Aztán rájöttem, hogy Jimmy nyilván Russt is felhívta.
És Russ természetesen el is tűnt a színről.
Sosem írt senkinek.
Nem állt ki mellettünk.
Cserben hagyott minket.
Apámként tiszteltem őt.
És ez nagyot ütött.
Russ azt mondta, kiáll értünk, de végül máshogy döntött.
Sokáig próbáltam meginterjúvolni Jim Jordan képviselőt,
de a titkársága nem adott időpontot.
Egyszer megtudtam, hogy látogatást tesz egy Honda gyárban.
Odamentem hát én is.
A sportolók, köztük Dan Ritchie szerint Strauss szekrénye
kettővel az öné mellett volt.
Ennek ellenére nem tudta, hogy mindennap a sportolókkal zuhanyzik,
és a szemük láttára végez önkielégítést, holott ez nyílt titok volt?
Bosszantotta, hogy erről a témáról kérdeztem.
Ez nevetséges. Szembeszálltam már az FBI-jal, az adóhivatallal.
Ha tudtam volna, hogy baj van,
hogy valami helytelen történik, kiálltam volna értük.
- Tehát nem látott semmit? - Ezért... Nem, nem láttam.
Ezért van, hogy minden edző...
"Nekem senki sem szólt. Nem tudtam. Nem, ilyesmi sosem történt."
Aztán robbant a bomba.
Májusban.
Jó napot! Szeretném ismertetni
az Ohio Állami Egyetem pénteken közzétett jelentését
a néhai dr. Richard Strauss ügyében.
Megismerhettük végre az egy évig tartó független vizsgálat eredményét.
A vizsgálat megrendelése jó döntés volt az egyetem részéről,
de az eredmények mindenkit mélyen megdöbbentettek.
A Strauss-jelentés szerint szexuális visszaélés történt
legalább 177 egykori diák sérelmére 1978 és 1998 között.
Kétségtelen ugyanakkor, hogy számos további áldozat lehet,
akikről nem tudunk.
Ott volt leírva feketén-fehéren, ott voltak a számok.
Megszakadt a szívem.
Fogalmam sem volt, hogy ekkorára nőtt az ügy.
Nem tudtam.
Amikor elolvastam a jelentést, alig akartam elhinni.
KÉNYSZERES ORÁLIS SZEX
...ELTILTÁS.
Azt a kurva!
Tudtam, hogy mi történt velem, Mike-kal, a csapattal,
és hallottam még pár srác történetét,
de fogalmam sem volt róla, hogy még miket művelt,
és mennyi emberrel.
Végigolvastam a jelentést.
És minél többet olvastam, annál dühösebb lettem.
AZ EGYETEM ISMERETEI
Szégyellnünk kell magunkat.
A szexuális visszaélésekről szóló bejelentéseket
nem továbbította a hatóságoknak sem a testnevelési tanszék,
sem az egészségügyi központ egészen 1996-ig.
Az első ismert panasztól számítva több mint 15 évig nem tettek semmit.
A legijesztőbb megállapítás az volt,
hogy milyen sokaknak állt volna módjában leállítani,
akik tudtak róla, de hallgattak.
Egy független jelentés szerint az Ohio Állami Egyetem
tudott az egyik orvosuk szexuális visszaéléseiről,
amik a '70-es évek végén kezdődtek.
A jelentés szerint Strauss viselkedése nyílt titok volt.
Az egyetem testnevelési tanszékének legalább 50 alkalmazottja tudott róla.
Tudták, és eltitkolták. Falaztak neki.
Elképesztő, hány ember cinkos félrenézése kellett ahhoz,
hogy ilyen sokáig megússza.
...az egyetem vizsgálata, a vádak befolyásolják a jelölését?
Ezt senki sem hiszi el. Sok kollégával beszéltem. Nem hiszik el.
Nem is aggódik?
A képviselő ismét elmondta, hogy nem volt tudomása a történtekről...
Jim Jordan gyáva.
Gyáva. Ő nem vezető, csak egy gyáva kutya.
Cserben hagyott minket, ahogy a vezetőedzőnk is.
Ez undorító.
Találkoztam Russ-szal egy mérkőzésen.
Besétált, a maga tekintélyt parancsoló módján,
Odaköszönt nekem.
Megráztam a kezét és azt kérdeztem: "Russ, mikor mondod el az igazat?"
Megdermedt. Azt felelte: "Ezt hagyjuk! Legyen szép napod!"
Majd elsétált. Azóta nem beszéltünk.
Amikor a botrány kipattant, nyilatkozhattam volna a sajtónak,
de nem tettem.
Végül azért tettem meg, mert Russ nem állt ki értünk,
ahogy Jim Jordan sem.
Azok, akikről azt hittem, támogatnak...
nem tették. Ezért döntöttem úgy, hogy nem hallgatok tovább.
Ezért szólaltam fel az egyetemi tanács ülésén.
Nem akartam a sajtónak nyilatkozni.
Önök előtt akartam beszélni, mert nekem fontos ez az egyetem.
Én...
Skarlátvörös és szürke színű a vérem.
Életem legszebb éveit töltöttem Buckeye-ként.
A közösségi médiában mindenféle hírek terjednek.
Néha már úgy érzem, nem áldozat vagyok, hanem probléma.
De nem velem, nem velünk van a gond.
Egy... gonosz ember volt a gond.
Csak annyit kérünk, hogy cselekedjenek helyesen,
hogy továbbléphessünk.
Köszönöm, hogy eljöhettem, és meghallgattak!
Mike Schyck szólt,
hogy beszélni fog az egyetemi tanács előtt.
Egyből mondtam, hogy én is megyek.
És én is felszólaltam.
1988 ősze és 1992 tavasza között
egy szexuális ragadozó prédája voltam,
aki az egyetem által alkalmazott orvos bőrébe bújva vadászott,
és az önök által megrendelt jelentés szerint ezt önök is tudták.
Tudták, mielőtt én idekerültem, és tudták a távozásom után is.
Akkor az egyetem cserben hagyott minket,
de most önökön múlik, hogy mi lesz a folytatás.
Arra a kérdésre kell válaszolniuk,
hogy ismét cserben hagynak, vagy most helyesen cselekszenek?
Köszönöm!
Ez a tanács nem hagyja cserbe önöket.
Az a célunk, hogy helyesen járjunk el.
A nyilvánosság felé az egyetem bűnbánatot gyakorolt.
Az Ohio Állami Egyetem mélységesen sajnálja
Strauss évtizedekkel ezelőtti tetteit,
amik ugyanolyan megbocsáthatatlanok, mint az egyetem tétlensége az ügyben.
Elismerjük, hogy az egyetem hibázott Strauss itt töltött évei alatt.
De ez csak máz volt. Álca és megtévesztés.
A színfalak mögött ugyanis körömszakadtukig harcoltak ellenünk.
INDÍTVÁNY A KERESET ELUTASÍTÁSÁRA
Miközben az egyetem a felszínen szánta-bánta bűneit,
kérték a kereset elutasítását, elévülésre hivatkozva.
Ohio törvényei alapján a kereset benyújtásának határideje két év.
Ha az ügy ennél régebben történt, akkor így jártál.
Az elévülési kifogás
általában a legutolsó szalmaszál a szexuális erőszak miatti ügyekben.
Ezzel érvelt már a katolikus egyház, a cserkészek,
mindenféle szervezet próbált már így kibújni a felelősség alól.
Lényegében azzal védekeztek,
hogy olyannyira jól sikerült
eltussolniuk dr. Strauss visszaéléseit, hogy azok már el is évültek.
Felperesek százai kommentálták döbbenten és dühösen,
hogy az egyetem kérelmezte
keresetük elévülés miatti elutasítását.
Szerintem amikor a jelentésből kiderült,
hogy milyen sokan érintettek az ügyben,
hogy mekkora méretű a probléma, egyszerűen pánikba estek.
A jelentés megsemmisítő volt. Ma már tudjuk, hogy a 177-es szám
a valós áldozatok számának csak töredéke.
Ezrekről van szó.
Elképesztő.
Az egyetem mindvégig falazott neki, méghozzá a legmagasabb szinteken.
Ha van valami, amiben az Ohio nagyon jó
a focin kívül,
az a megtévesztés.
Azzal akartak tehát érvelni, hogy az áldozatok túl sokáig vártak,
de nem számoltak azzal,
hogy egy szövetségi bíró az áldozatok javára dönt
és kimondja, hogy az egyetem tussolta el a problémát,
az egyetem védte meg a ragadozót a lebukástól,
ezért nem hivatkozhatnak az időmúlás miatti elévülésre.
Ettől pár befolyásos ember nagyon ideges lett.
Friss hírek 11-kor. Az Ohio Állami Egyetem
tájékoztatta a szövetségi bíróságot,
hogy létre kívánják hozni a Strauss Kártalanítási Alapot,
és egyezséget kötnének a felperesek legalább felével.
Az egyetem felajánlott némi pénzt,
ám az összeg jelentősen eltért
más egyetemek által a maguk szexbotrányaikban fizetettől.
A Penn és a Michigan is elismerte a felelősségét,
de az Ohio nem.
NASSAR-ÜGY 1 200 000 DOLLÁR PER FŐ
Az Ohio nyilvánvalóan másként kezelte az áldozatokat, mint a többi egyetem.
250 000 DOLLÁR PER FŐ
Mi férfiak vagyunk.
Ezért történt így.
Ezért tekintenek ránk másként.
Azon töprengtünk, hogy miként hat a nemi erőszak más férfi áldozataira,
ha beérjük ennyivel?
MEGÁLLAPODÁSI FELTÉTELEK
Megállapodhattunk volna.
Elfogadhattam volna az egyezséget, aztán moshattam volna kezeimet.
De a jelképesen csekély összegért
azt kellett volna aláírnom, hogy az egyetem nem vállal felelősséget
semmiért, ami történt.
"Az egyetem tagadja bűnösségét." Ez állt a papíron.
Ezt komolyan gondolták?
Ez lett volna a kártalanítási program, amibe bele akartak kényszeríteni.
Remekül hangzik. Köszi, nem kell! De ők persze úgy tálalták,
hogy mi nem voltunk nyitottak az egyezségre.
De mindennek ellenére
én szerettem volna olajágat nyújtani, esélyt adni,
hogy helyrehozzák.
Hisz mind a Buckeye családhoz tartozunk.
Úgy kezelnek minket, mintha tönkre akarnánk tenni az Ohiót.
De nem ez a célunk.
Szeretem ezt az egyetemet.
Együtt nagyszerű dolgokat érhetünk el, ha helyrehozzák ezt a hibát.
Köszönöm, hogy meghallgattak! O-h.
Azt mondtam, "O-h."
Azt kellett volna felelniük: "I-o."
De nem tették.
Aki meghallja, hogy "O-h",
és nem feleli, hogy "I-o", az nem Buckeye.
Az valami teljesen más.
Az Ohio Állami Egyetem nem értette meg, és nem is ismerte el,
mekkora károkat okozott férfiak ezreinek. Ezreknek.
Az áldozatok között sok a válás, a függőség, legyen alkohol vagy drog,
sok az öngyilkossági kísérlet.
És egyikünk sem jár orvoshoz. Senki.
Ami nagyon szomorú.
Néha elgondolkozom, hogy alakulhatott volna az életem.
Ez elkerülhetetlen.
De igyekszem ritkán töprengeni ezen, mert nagyon nem vidám téma.
Hát igen.
Egyszer megkérdezték, hogy túlélő vagyok, vagy áldozat.
Valamiféle jelentésbeli elhatárolást vártak tőlem.
Miután végiggondoltam, így feleltem:
"Szexuális erőszak túlélője vagyok, de az Ohio Állami Egyetem áldozata."
A felperesek ügyvédei úgy vélik, hogy az egyetem húzni akarja az időt,
megakadályozni az ügy tárgyalását...
Ha még több pénzt akarnak költeni a pereskedésre,
tegyék, mi kitartunk. Ha még öt évig tart, akkor addig.
Ha tíz évig, akkor addig.
Felelősséget kell vállalniuk.
Sokszor kérdik, hogy a pénzért csinálom-e.
Tudják, mit? Igen. És tudják, miért?
Ha valakit öt dollárra büntetnek valamiért,
az nem lesz visszatartó erő, ha csak öt dolcsi a büntetés,
az elkövető megteszi újra.
Legyen csak szép nagy az összeg, amit ki kell izzadniuk magukból,
amiért nem védték meg a sportolóikat, holott ez lett volna a dolguk,
azokat, akik értük, az egyetemért küzdöttek.
Igen. Fizessenek meg érte alaposan!
LEMON BAY KÖZÉPISKOLA ENGLEWOOD, FLORIDA ÁLLAM
Hetedik éve vagyok edző,
és hiszem, hogy ebből a sportágból lehet a legtöbbet tanulni.
Az edző kapcsolata a sportolóival már majdnem egy szülő-gyerek kapcsolat.
Olyan bizalmi viszony van köztünk,
ami nagyon különleges.
El sem tudom képzelni,
hogy cserben hagyjam őket.
Hű!
Az edzőterem egyik falán van egy szó.
“Tisztesség”.
Erre nevelem a diákjaimat.
Mert csak ez az, ami számít.
Az Ohio Állami Egyetem Testnevelési Tanszéke
az egyik legnagyobb az országban.
Dr. Strauss áldozatai 2018-ban nyújtották be keresetüket.
Az azóta eltelt időben a tanszék teljes bevétele
meghaladta az 1,2 milliárd dollárt.
1,2 MILLIÁRD DOLLÁR.
Jim Jordan nem válaszolt interjú iránti kérelmünkre.
Russ Hellickson nem válaszolt interjú iránti kérelmünkre.
Az Ohio Állami Egyetem Egyetemi Tanácsának tagjai
nem kívántak nyilatkozni a film készítőinek.
2023 márciusában az egyetem a Legfelsőbb Bírósághoz fordult,
ismét elévülésre hivatkozva.
2023 júniusában a Legfelsőbb Bíróság elutasította a kérelmet,
és az ügyet visszautalta az illetékes kerületi bíróságra,
ahol folytatódik az eljárás.
A feliratot fordította: Kisházi Viktória A TransPerfect Media megbízásából