Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Kai augau Ohajo valstijoje, visi norėjo būti "kaštonais".
Ohajo valstija yra
laimėtojų kraštas,
tai mums svarbiausia.
Ohajo valstijos sporto departamento įtaka
yra milžiniška.
Tai teikia didelį pasididžiavimą.
- O-h! - I-o!
- O-h! -I-o!
Tai buvo ir tebėra
vienas geriausiai aprūpintų, finansuojamų,
vienas prabangiausių sporto departamentų
visoje šalyje.
Tai koledžo sporto aukso standartas.
Jei esi "kaštonų" krašto sportininkas iš Ohajo valstijos, esi superherojus.
Labai didžiavausi būdamas "kaštonu".
Tai buvo labai svarbu.
Sakydavom: esame Ohajo valstijos sportininkai.
Štai kas buvo svarbiausia.
OSU buvo mūsų kraujyje.
"Kaštonai" yra religija.
Bet mes tikėjom Ohajo valstijos universitetu.
Tikėjom raudona ir pilka spalvomis.
Kol sužinojom tiesą.
OHAJO VALSTIJOS UNIVERSITETAS KOLAMBUSAS, OHAJAS
TYLOS!
Įtarimai dėl netinkamo seksualinio elgesio,
jau 40 metų besitęsiančio Ohajo valstijos universitete.
Ohajo valstija vykdo tyrimą dėl buvusio
imtynių komandos trenerio elgesio.
Tai treneris dr. Richardas Straussas.
Šįvakar, tik Ketvirtajame kanale: viena iš aukų, teigianti,
kad padėjo pradėti tyrimą,
atvirai papasakos apie šiuos įtarimus.
Kai 2018-aisiais pradėjau rengti reportažus apie šią istoriją,
ji buvo apie vieną žmogų,
Ohajo valstijos universiteto imtynininką,
kuris teigė, kad prie jo priekabiavo komandos gydytojas.
Pirmoji mano reakcija buvo:
"Ar tai gali būti tiesa? Įdomu, ar tai tiesa."
Bet tai, ką jis kalbėjo, buvo labai drąsu:
pasak jo, universiteto gydytojas
tvirkino ne tik jį, bet ir kitus sportininkus,
ir tai tęsėsi dešimtmečius.
Tada prabilo ir kiti.
Prakalbo dar vienas buvęs Ohajo studentas...
Prabilo dar du buvę Ohajo imtynininkai...
Dar daugiau aukų apkaltino...
Informacija ėmė plūste plūsti.
Šįvakar turime naujos informacijos
apie tariamą netinkamą seksualinį elgesį,
kuriuo įtariamas OSU imtynių komandos gydytojas.
Kas buvo apkaltintasis gydytojas?
Man buvo sunku rasti apie jį kokios nors informacijos.
Labai sunku rasti
to gydytojo Richardo Strausso nuotrauką.
Ir pats universitetas neturi daug šio žmogaus
nuotraukų.
Jis - tikra mįslė.
Keista.
Atrodė, kad tai daroma tyčia,
ir dėl to tapo dar labiau neramu.
OHAJO VALSTIJOS UNIVERSITETAS
Visada labai didžiavomės būdami "kaštonų" šeimos dalimi.
Kai pirmąkart nuvežiau sūnų
į Ohajo valstijos universiteto bendrabutį -
sūnui tada buvo 18, jis pirmasis paliko šeimos lizdelį -
išėjusi iš bendrabučio verkiau.
Bet galvojau: "Ką gi, jis gerose rankose.
Jis Ohajo valstijos universitete."
Visi tie vyrai buvo atvežti į Ohajo valstijos universitetą.
Noriu sužinoti, kodėl jie tai patyrė.
Kodėl seksualinis grobuonis leido laiką studentų miestelyje...
20 metų.
Kaip tai nutiko?
Kai kilo Ohajo universiteto skandalas...
pirmiausia pagalvojau,
kad nenoriu į tai veltis.
Tai reiškė ilgą kelionę, kuriai
nebuvau pasiruošęs.
Todėl nieko nedariau.
Esu vidurinės mokyklos mokytojas, vieną dieną
man besėdint mokytojų kambaryje
keli kiti mokytojai ėmė apie tai kalbėtis.
Ir...
vienas vyresnio amžiaus mokytojas pasakė:
"Sunku tuo patikėti.
Jei pats ten būčiau,
jei tai būtų nutikę man...
išspardyčiau jam šikną."
Pamaniau:
"Nesupranti, apie ką kalbi."
O kita mintis buvo tokia:
"Turėsiu apie tai prabilti. Po galais. Prasideda."
1988-89 M. OHAJO VALSTIJOS "KAŠTONAI"
"Kaštonams" atstovaus Danas Ritchie.
Lik ten!
Laikyk koją! Nesiremk į nugarą!
Laikyk koją!
Pradėjau lankyti imtynes, nes mano tėtis manė,
kad šis sportas man puikiai tiks.
Tapsiu stipresnis,
geresnės fizinės formos.
Tada buvau liesas vaikas.
Bet imtynės mane patraukė.
Pradėjau tobulėti.
Tai tapo mano dalimi.
Buvo nuostabu.
Man patiko kovoti vienam, pasitikėti tik savimi.
Žinojau, kad jei sunkiai dirbsiu ir nugalėsiu,
tai bus mano darbo rezultatas.
Ir aš dirbau.
Ir nugalėjau.
Sezono pradžioje mano mokyklos treneris
parodė man reitingų lentelę
ir tarė: "Esi pirmas visoje valstijoje."
Nustebau: ką?
Man tai buvo neįtikėtina.
Nors Ritchie atvyko iš mokyklos valstijos pietuose
ir daug kas abejojo jo sėkme šį sezoną,
jis dominuoja visus metus.
Visą sezoną
išvengiau pralaimėjimų ir laimėjau valstijos čempionatą.
1988 metų valstijos čempionas
AA klasės 75 kg kategorijoje Danas Ritchie.
Danas Ritchie!
Taip gavau stipendiją
studijuoti Ohajo universitete.
OHAJO VALSTIJOS UNIVERSITETAS
Ten atvykau 1988-aisiais.
Mano gimtajame miestelyje
gyveno 32 tūkstančiai žmonių.
Ohajo valstijos universitete
mokėsi 50 tūkstančių studentų, tai tiesiog pribloškė.
Bet pamaniau, kad jei užsiimsiu imtynėmis,
turėsiu draugų, su kuriais galėsiu leisti laiką.
Susipažinau su savo kambarioku Mike Schyk, irgi imtynininku,
ir iškart susidraugavom.
Kai pirmą kartą sutikau Daną...
jis buvo išsiskutęs plaukus
Vanilla Ice stiliumi.
Pamaniau:
"Jis bus mano kambariokas? O, ne."
Bet greit tapom geriausiais draugais.
Abu labai mėgom imtynes. Daugiau nei mėgom.
Man imtynės
buvo svarbiausia.
Taip buvo nuo vaikystės.
Nagi, Mike!
Vaikystėje buvau paliegęs.
Jei ir toliau
dirbsim kartu, galim patekti į valstijos čempionatą.
Aštuntoje klasėje įveikiau dvyliktoką.
Ir patekau.
Tapau pirmuoju aštuntoku, patekusiu į valstijos čemptionatą.
Dalyvavau valstijos čempionato finale,
užėmiau antrąją vietą.
Kitais metais užėmiau trečiąją.
O kitus dvejus metus - pirmąją.
Mūsų čempionas Mike Schyk, sveriantis 96 kg.
Daug universitetų
siuntė man laiškus su kvietimais.
Gavau net asmeninių patarimų
iš Russo Hellicksono, vyr. imtynių trenerio Ohajo universitete.
Russas dukart dalyvavo olimpinėse.
Jis buvo vienas geriausių trenerių visoje šalyje.
Vaikinai, sėdžiu kampe
kaip imtynių treneris.
Nematau pakankamai kovos.
Russas buvo ką tik pradėjęs dirbti treneriu Ohajo universitete
ir žadėjo paruošti nugalėtojų.
To ir norėjau. Nenorėjau pasiteisinimų.
Vaikinai, blogiausiu atveju, kai grįšit namo,
jūsų fizinė forma bus geriausia visame pasaulyje.
Hellicksonas atvyko su savo asistentu Jimu Jordanu,
kuris buvo tikra legenda.
Mačiau, kaip jis laimėjo savo pirmąjį NCAA titulą.
Kitais metais jis laimėjo antrąjį šalies titulą.
Tai buvo neįtikėtina.
Į Ohajo universitetą įstojau ne dėl universiteto.
Jį pasirinkau dėl Hellicksono ir Jordano.
Ir dėl programos, kurią jie kūrė.
Jie ketino siekti pergalės. Pamaniau: noriu šito.
Patekęs į Ohajo komandą
turėjau galimybę
ne tik siekti svajonės tapti šalies čempionu,
bet ir kitų didelių svajonių.
Norėjau tapti olimpiniu čempionu.
Russas Hellicksonas - buvęs olimpietis,
todėl galėjo padėti šiai svajonei išsipildyti.
O Jimą Jordaną žinojo visi.
Jis buvo tikras žvėris.
Labai religingas, nuoširdus. Jis buvo geras žmogus.
Bet kartu jis galėjo rimtai įkrėsti košės.
Jis buvo tobulas.
Po įtemptos kovos
Jimas priėjo ir pasakė:
"Tai buvo puiki kova.
Priimsim tave į komandą."
Labai džiaugiausi tapęs jos dalimi.
Be galo džiaugiausi.
Mačiau didžiulį Ohajo universiteto potencialą.
Apsidairęs pagalvodavai,
kad žiūri į šalies čempionus.
Pirmyn.
RUDOJI SPORTO SALĖ
Prieš prasidedant mokslo metams
turėjom pasitikrinti sveikatą.
Vidurinėje mokykloje
tai darė šeimos gydytojas, patikra buvo minimali,
trukdavo labai trumpai.
Čia buvo kitaip.
Jie atlikdavo masines patikras,
buvo atskiri skyriai.
Viename skyriuje tave matavo, kad pritaikytų dantų kapas.
Kitame skyriuje
matavo kraujo spaudimą.
Dar kitame tikrino refleksus.
Galiausiai atsidūrėme eilėje,
kuri buvo išsirikiavusi
prie vienų durų.
Ji beveik nejudėjo.
PATIKROS KABINETAS
Vyresni studentai sakė:
"Ten gerokai užtruksi."
"O, gydytojui tu patiksi."
Jie tik pakikeno sau,
o aš nesupratau, apie ką jie kalba.
Galiausiai atėjo mano eilė.
Įėjau į kabinetą, kitame
jo gale buvo gydytojas.
Jis buvo baltaplaukis.
Šalia jo pasijutau ramiai, nes jis atrodė geras žmogus.
Gydytojas Straussas
mums buvo pristatytas kaip gerbiamas
sporto medicinos srities specialistas Ohajo universitete.
Gydytojas Richardas Straussas yra vidaus medicinos
ir sporto medicinos specialistas Ohajo universitete,
taip pat medicinos žurnalo
Physician and Sports Medicine redaktorius.
Jis buvo gydytojas Richardas Strausas iš Ohajo valstijos universiteto.
Kairėje pusėje segėjo tai įrodantį ženklelį.
Jis patikrino visą kūną.
Patikrino mūsų odą,
nes odos ligos gali užkirsti kelią
imtynėms, jos yra užkrečiamos.
Patikrino pažastis, patikrino gyvybines funkcijas.
Tada jis liepė man išjungti šviesą.
Atsisėdo ant taburetės
ir...
patapšnojo kojų šonus,
sakydamas: "Gerai, nusimauk."
Buvo tamsu. Nieko nesimatė.
Pažvelgiau į jį, jis turėjo mažą prožektorių.
Stovėjau ir žiūrėjau žemyn
į vyrą, įsikandusį prožektorių,
man ties kirkšnimis,
ir mačiau jo viršugalvį.
Buvo labai keista.
Tada ir griebė mano penį.
Ėmė jį judinti į visas puses.
Nežinojau, ką sakyti.
Visą tą laiką
sėdėjau ir stengiausi
nukreipti mintis kitur, kad neprasidėtų erekcija.
Nemeluosiu.
Tai tokia situacija, kai...
pradedi abejoti savo orientacija...
o prieš pat tau ką nors pasakant
jis atšaudavo: "Stengiuosi apžiūrėti nuodugniai."
O išėjus visi tiesiog...
juokaudavom, nes nesupratom,
kas ten vyko.
Esu tikras, kad ir mano išraiška išėjus buvo tokia:
"Kas čia buvo? Nesuprantu."
Visi iš tavęs juokiasi.
Jaučiau, kad kažkas ne taip, bet susitaikiau.
Apie tokį dalyką niekas
nenorėjo
daug kalbėti.
Pusantro kilometro bėkit iš visų jėgų.
Įsidėmėkit savo laiką.
O treneriai elgėsi taip, lyg viskas būtų normalu.
Jie to nesureikšmino.
Jie dėmesį buvo sutelkę į treniruotes.
Pasiruošt, pirmyn.
Esu iš konservatyvios šeimos.
Darai tai, ką liepia.
Padaryk tai, gerai. Treneris liepia daryti tai, gerai.
Treneris liepia eiti ten, gerai.
Nežinojau, kas tai buvo, bet atvykom čia užsiimti imtynėmis.
- O-h! - I-o!
Imtynių sezono metu
Russas ir Jimmy
mus spaudė be pasigailėjimo.
Pergalei reikia trijų dalykų.
Šiandien susitelksim į save.
Jie padėjo man iš vidutinio
tapti puikiu imtynininku.
Dariau puikią karjerą, viską laimėdavau.
Schyckas puikiai apvertė Grandy.
Jis išsaugojo poziciją.
Dabar jis bandys jį įveikti.
Jam pavyko.
Dauguma mano komandos narių buvo nuostabūs.
Štai, naujokas iš Ohajo universiteto tapo čempionu.
Ar pykau ant gydytojo Strausso?
Taip, bet maniau, kad pyktis
padeda man kovoti ir siekti pergalių.
Maniau, kad pykčio reikia.
Kaip ir kiti, užlipęs ant kilimėlio
būdavau tik ten.
Nerimas dėl pažymių, merginų,
gydytojo Strausso ir bet ko kito tiesiog išgaruodavo.
Ritchie, 21 pergalės, 9 pralaimėjimai, 2 lygiosios.
Naujokų rekordas.
Man pavyko nustumti tas mintis šalin.
Paslėpti jas ten, kur nereikėjo
apie tai galvoti.
Kurį laiką tai veikė.
Bet reikalai tik blogėjo.
Dr. Straussas buvo mūsų komandos gydytojas,
taip jau nutiko.
Susirgus reikėjo kreiptis į jį.
Prireikus kokių vaistų
eidavom pas jį.
Susižeidę eidavom pas jį.
Ir kiekvieną kartą
buvo atliekama viso kūno patikra,
kuri visada baigdavosi genitalijų patikrinimu.
Jis niekada nemūvėjo
pirštinių.
Visada buvo tiesioginis odos kontaktas.
Viena ranka jis sugriebdavo sėklides.
Geriausias pavyzdys būtų
tie kiniški rutuliukai stresui mažinti.
Tuo pat metu jis klausinėdavo, kaip man sekasi studentauti,
ar turiu merginą,
ar esu lytiškai aktyvus.
Ir jis ne tik
laikydavo šitaip.
Jo veidas buvo taip arti, kad jautei jo kvėpavimą and savo pimpalo.
Jaučiau, kad kažkas ne taip,
bet buvau naivus koledžo vaikis.
Būti imtynininku koledže nelengva.
Mus moko susitaikyti su sunkumais.
Todėl
niekada nesiskundžiau.
Bet nuolat ten lankiausi.
Mano byla,
kai baigiau mokslus, buvo gal 5 cm storio.
Buvau ten šimtus kartų.
Kiekvieną kartą varžydamasis susižeisdavau.
Imtynės...
yra grubus sportas.
Iš esmės tai gatvės kova su taisyklėmis.
Būna daug mėlynių ir sumušimų.
Pamenu, pasitempiau čiurną.
Gydytojas Straussas
laikydavo rentgeno
nuotrauką ir žiūrėdavo į ją, o paskui
paprašydavo atsistoti ir nusirengti.
Atsisėsdavo ant taburetės, prisislinkdavo ir atlikdavo tą pačią
genitalijų patikrą sakydamas, jog turi įsitikinti, kad viskas
gyja gerai, kad nepadidėję limfmazgiai.
Jis visad sakydavo: "Tu lyg grynakraujis žirgas.
Turim pasirūpinti tavo forma.
O tai galiu padaryti tik atlikdamas nuodugnią apžiūrą."
Bet niekada savęs nelaikiau auka.
Mąstau kaip sportininkas: jei kas blogai,
imiesi spręsti problemą.
Ir manau, kad būdami sportininkai,
į tai nežiūrėjom rimtai.
Tai buvo visiems žinoma, niekas į tai nežiūrėjo rimtai.
Vaikinai nuolat juokaudavo:
"Man reikia pas gydytoją",
o jei mūsų būdavo daugiau, kiti atsakydavo:
"Saugok kiaušus."
Buvom jam sugalvoję pravardžių.
Straussas buvo "ponas lipniapirštis".
Kartą girdėjau, kaip kažkas jį pavadino "Gydytoju Linksmuoliu",
bet buvo kalbama vis atviriau:
"Ką jis ten daro?"
Tai buvo purvina paslaptis, apie kurią kalbėti visi vengėm
ir tiesiog susitaikėm,
nes buvom "kaštonai".
Vidurio Vakaruose sunkiai rastumėt
labiau mačistinę kultūrą nei sportininkų ir imtynininkų.
Ši istorija labai susijusi su mačizmu.
DIDELI PINIGAI
Esu parašęs keletą straipsnių žurnalui Sports Illustrated
apie Ohajo universitetą.
"Kaštonai" yra tikra tapatybė milijonams žmonių.
O šios tapatybės esmė - būti kietam kaip Vidurio Vakarų gyventojai.
Vyrams tai reiškia įkūnyti kovotojo archetipą.
Reikia atrodyti nepažeidžiamu ir dominuojančiu.
O jei esi sportininkas, tai dar aktualiau.
Visa kita piktai atstumiama.
Matau, kaip žmonės skundžiasi ir niurzga.
Daugelio veiduose matau verksmingą išraišką,
nes kažkas kažką iš jų atėmė.
Vaikinai, ši sporto šaka sunki. Tai sunkus sportas.
Jei norit tai daryti, atisikratykit tokio požiūrio.
Pažvelkit į situaciją su Straussu per šią prizmę.
Bet tiesa ta,
kad kažkas fiziškai tave užvaldė. Imtynėse,
jei kas tave fiziškai užvaldo, tu pralaimi.
O jei jis dvigubai už tave lengvesnis?
Kalbant sporto terminais, tai nelygi kova, ar ne?
Koks tada tu vyras šiame pasaulyje?
O jei jis lytiškai tave išnaudoja?
Ar norėsi apie tai kalbėti?
Ar išdrįsi tai pripažinti?
O jei taip, ar vyrai tavo aplinkoje
norės apie tai girdėti?
Kartą mama manęs to paklausė.
Ji paklausė apie Russą ir Jimą: "Ar sakei jiems,
apie tai, kas dabar paaiškėjo?"
Atsakiau: "Pasakyti jiems reikštų, kad jie apie tai nežinojo."
Mūsų treneriai žinojo.
Vaikinai dėl gyd. Strausso
skundėsi Jimui Jordanui.
Vienas imtynininkas klausė:
"Kodėl jis nuolat tikrina mūsų kiaušus,
mūsų pimpalus?"
Jimas Jordanas atsakė:
"Jei jis tai padarytų man,
sulaužyčiau jam sprandą kaip sausą šakelę."
Tad jis apie tai žinojo.
Ir Russas žinojo.
Tai, ką gyd. Straussas
darė sportininkams apžiūrų metu,
ar medicininių patikrinimų metu,
kai jie būdavo susižeidę, atrodo, peržengė ribas,
bet man to niekas nesakė.
Tik jaučiau, kad apžiūra buvo pernelyg nuodugni.
Suprantat.
Sverdamas sportininkus jis per daug
dirbdavo rankomis.
Nuolat juos liesdavo,
apsukinėdavo.
Sugriebdavo už liemens
ir apsukdavo.
O tikrindamas odą
jis visada ją liesdavo.
Kartą jam pasakiau:
"Gydytojau, jūs per daug juos liečiate."
O jis atsakė: "Tiesiog kruopščiai tikrinu."
Tada pasakiau: "Kai kuriems tai nepatinka.
Kai kurie sportininkai labai jautriai į tai reaguoja."
O jis tik numojo ranka.
Vienas trumpas pokalbis, ir niekas nepasikeitė.
Tuo metu vyrai
nekalbėdavo apie savo lytiškumą ir jausmus.
Manau, kad treneriams tai buvo nepatogu,
todėl jie apsimetė nematą.
Kai studijuoji Kolambuse, Russas Hellicksonas
tau yra lyg antrasis tėvas.
Jei jam neatrodo svarbu to žmogaus atsikratyti,
tu esi tos pačios nuomonės.
UŽSIČIAUPK IR TRENIRUOKIS
Kai kurie vaikinai su tokiu požiūriu sugebėjo daug pasiekti.
Nebuvau iš tų, kurie toje aplinkoje galėjo daug pasiekti.
Viduje kentėjau,
nes sporte negalėjau padaryti to,
ką žinojau, kad galiu padaryti.
Labai gėdijausi, kad nesu
pakankamai kietas, jog su tuo susitaikyčiau.
Išgirdę tokias istorijas
nemažai vyrų mums sako:
"Būčiau jį primušęs, būčiau padaręs tą,
būčiau padaręs aną."
"Kaip suprasti, jis tave lietė?
Kodėl neišspardei jam šiknos?"
Strausso kabinete niekada nebuvo
slaugės ar trenerio,
kai jis atlikdavo patikras.
Niekada.
Tad niekad nebuvo jokių kitų liudininkų.
Taip, būčiau galėjęs
vožti jam į galvą, bet kas nutiktų po to?
Įsivaizduokit, išeinu iš kabineto, o jame guli
primuštas žilaplaukis.
Nepamirškim, kad jis universitete
dirbo nuo 1979 m.
Ką man reikėjo daryti?
Tikrai būčiau buvęs
išmestas iš universiteto.
Jis tebedirbtų ir darytų, ką daręs,
o aš netekčiau stipendijos.
Galėjom daug prarasti.
Nebuvau turtingas.
Nebuvau apdovanotas pinigais.
Stipendija man buvo būtina.
Buvom bejėgiai.
Žinojau tik tai, kad noriu tapti šalies čempionu,
ir neketinau
kelti bangų prestižiniame Ohajo universitete.
Ir jei atvirai, tai, ką jis man darė...
Maniau, kad gal
tai nėra netinkama.
Nežinau.
Tai kvalifikuotas gydytojas.
Turintis Harvardo diplomą.
Dirbęs Čikagoje ir Pensilvanijos universitete.
Buvęs kariuomenėje.
Jis publikuoja akademinius straipsnius.
Kad ir ką būtum sakęs, jis turėjo paruoštus atsakymus.
O tu buvai naivus 18-metis ar 19-metis.
Bet svarbiausia,
kad jis užėmė galios padėtį,
nes jei jis nepatvirtintų jų fizinio tinkamumo,
jei jie neišlaikytų jo patikrinimo, jie negalėtų varžytis.
Visa galia buvo jo rankose. Visa galia.
Ir jie nieko nedarė.
Todėl gyd. Straussas dar labiau išdrąsėjo.
Išeidavom iš imtynių salės
ir dauguma nerimaudavom dėl svorio,
todėl eidavom į sauną
ir sėdėdavom ten 20-25 min.
Ten būtinai atsirasdavo ir gyd. Straussas.
Staiga jis ėmė
su visais praustis duše.
Ir stovėdavo atsisukęs.
Dušo galvutė - kaip mikrofonas.
kai prausiesi duše,
prausiesi šitaip.
Jis prausdavosi taip,
atsisukęs, ir žiūrėdavo į mus.
Jis ateidavo pirmas ir išeidavo paskutinis.
Tada jis išeidavo.
Pamatydavo ateinant kitą grupę vaikinų ir sakydavo:
"Oi, pamiršau nusiprausti čia. Turiu grįžti į dušą."
Ir grįždavo į dušą.
Russas jam net leido
turėti spintelę mūsų persirengimo kambaryje.
Taigi, Straussas visada ten būdavo ir stebėdavo visus vaikinus,
kaip jie nusirengia, nusišluosto, apsirengia.
Jis nieko nedarė. Neidavo bėgioti.
Jis nesportavo.
Bet kelis kartus per dieną prausdavosi duše
su sportininkais.
Šitaip atvirai.
Mus stebėdamas jis susijaudindavo.
Tai buvo... Nelabai noriu...
to prisiminti.
Tuos prisiminimus paslėpiau...
Pasakiau:
"Gydytojau, vaikinams nepatinka, kad su jais prausiatės."
Jis atsakė:
"Treneri, jūs nuolat su jais prausiatės."
"Taip, bet ne valandą."
Buvo akivaizdu, kad gyd, Straussas mėgo
būti duše su sportininkais.
Jis labai daug prausėsi.
Prasideda veiksmas.
Šiandien mūsų teisėjas yra Fredas Feeney.
Jis yra vienas svarbiausių valstijos teisėjų
iš Kolambuso.
Jis dirba jau seniai.
Oho, kokios rungtynės!
Kartą dalyvavau varžybose, joms pasibaigus
pasirašai knygoje ir išeini.
Niekas ten nelieka.
Niekas nesisveikina su žiūrovais.
Greit išeini, nes ten nieko gero nelauk,
kas nors gali būti įpykęs.
Turi kuo greičiau dingti.
Įėjau, ir...
paprastai nusirengi, nusiprausi, apsirengi ir išeini.
Paprasta.
Man ten būnant įėjo gyd. Straussas.
Žinojau jį, nes dirbau
su Ohajo universitetu.
Daug metų jį pažinojau.
Pasisveikinau: "Sveiki, gyd. Straussai, kaip laikotės?"
Jis atsakė: "Gerai, Fredai.
Puikios varžybos." Toks lengvas pokalbis.
Ir jis ėmė nusirenginėti šalia manęs.
Ten buvo daug vietos, kur jis galėjo nueiti
ir nusirengti.
Aš pašnairavau: "Gydytojau, ką darot?"
O jis atsakė: "Šįvakar turiu kai kur dalyvauti,
todėl nusiprausiu po dušu."
Gerai.
Nusirengiau,
apsivyniojau rankšluosčiu ir nuėjau į dušą.
Beveik iškart ten atėjo
ir gyd. Straussas.
Jis galėjo atsistoti bet kur, bet atsistojo šalia manęs.
Duše stovėjom
šalia vienas kito.
Gerai.
Staiga
pažvelgiau ir pamačiau, kad jis nesiprausia.
Jis masturbuojasi. Jis šalia manęs masturbuojasi.
Pamaniau: "Ką čia darai?"
O jis tarė: "Fredai, aš tik prausiuosi."
Labai keistas būdas praustis, ar ne?
Pamenu, trumpam nusisukau ir staiga
pajutau ant savo užpakalio jo ranką.
Ir...
Negaliu paaiškinti, kodėl tai mane taip paveikė,
bet paveikė taip smarkiai, kad net nesureagavau,
nors tada turėjau jam užvožti,
tą akimirką.
Bet to nepadariau.
Išėjau, nuėjau prie savo spintelės ir ėmiau rengtis.
Straussas išėjo apsivyniojęs rankšluosčiu.
Buvo akivaizdu, kad jis patyrė erekciją.
Paklausiau: "Ką darot?
Ką, po velnių, čia darot?"
O jis atsakė: "Čia nieko tokio. Tavo gražus užpakalis.
Puiki varpa...
Turėtum tuo didžiuotis."
Tai buvo taip kvaila,
aš tiesiog apsirengiau ir nieko jam nesakiau.
Išeidamas koridoriaus gale pamačiau
Russą Hellicksoną ir Jimą Jordaną,
jie abu ten stovėjo.
Pažvelgiau į juos.
Pasakiau: "Duše Straussas, jis stovėjo šalia manęs
ir masturbavosi."
Jie abu pažvelgė į mane.
Jimas Jordanas tarė, žiūrėdamas man tiesiai į akis:
"Juk tai Straussas. Žinai, kaip jis elgiasi."
Russas su tuo sutiko.
Manau, išėjęs iš ten
ėmiau stumti visa tai iš atminties,
vis toliau ir toliau.
Negalėjau su tuo susidoroti.
Todėl to ir nedariau.
Sužinojau, kad tai patyrė
ne tik imtynininkai.
Gimnastai
treniravosi Larkins Hall, ten buvo ir mūsų
imtynių salė. Jis turėjo spintelę
jų persirengimo kambaryje.
Ir fechtuotojų persirengimo kambaryje.
Ir futbolininkų persirengimo kambaryje.
Girdėjau, kad jis turėjo spintelę kažkur,
kur treniravosi plaukikai.
15 ar 16 sporto šakų.
Tai beprotybė.
Jis buvo visur.
Ledo ritulys buvo...
tu kanadietis.
Aišku, kad nori žaisti ledo ritulį.
Toks buvo tikslas. Tokia buvo svajonė.
Eidavau į čiuožyklą iš pat ryto.
Mane vadino čiuožyklos maniaku.
Be galo mėgau šį žaidimą.
1985 m. man pasisekė
laimėti šalies jaunių čempionatą.
Mane kvietė daug universitetų.
Kvietė Šiaurės Dakota, jie buvo labai stiprūs.
Bet man labiau tiko Ohajo universitetas.
Turėjau galimybę atvykti ir iškart pradėti mokytis.
Mano tikslas buvo
atvykti į Ohajų, ketverius metus tobulėti
ir pradėti žaisti profesionaliai.
Ohajo universitetas pasiūlė man stipendiją,
tai buvo nuostabu.
Įvyko viskas, apie ką svajojau
iki tos akimirkos.
Labai džiaugiausi.
Pirmasis mano susitikimas su gydytoju Staussu
įvyko praėjus 10 dienų po to, kai atvykau į universitetą.
Ėjom į sporto salę, paskui vyko medicininė apžiūra.
Jis buvo malonus,
klausė, iš kur esu, sakė:
"Sveikas atvykęs į universitetą."
Paklausė: "Ar tau kada buvo atlikta medicininė apžiūra?"
Atsakiau: "Kiek pamenu, ne."
"Ar esi tikrintas dėl išvaržų?"
"Ne."
Jis paklausė: "Ar galėtum nusimauti šortus?"
Nežinojau, kaip vyksta patikrinimas dėl išvaržų.
Nežinojau, ko nežinojau.
Pamenu, išeidamas galvojau:
"Oho, labai keista."
Tiesiog mintyse nuo to atsiribojau.
Tada kažkas pasakė: "Turbūt turi didelę varpą",
kitaip tariant,
"Ilgokai ten užsibuvai,
šaunuolis, tau gerai."
Pamaniau: "Gerai. Nežinau, ką tai reiškia,
bet gerai",
ir išėjau.
Turėjau ko nors paklausti: "Ar tai normalu?
Kam viso to reikia?"
Bet pasitikėjau Straussu, nes jis buvo komandos gydytojas,
tai buvo jo darbas.
Tam jis ir buvo pasamdytas.
Taip džiaugiausi būdamas
Ohajo universitete ir užsiimdamas mylimu sportu.
Štai, esi ten, kur nori būti.
Taip, mačiau jį keletą kartų.
Ir kiekvieną kartą
jis tikrindavo dėl išvaržų.
Kartą ritulys pataikė man į pėdą.
Jis iškart pasakė: "Nusimauk kelnes."
Ir tikrino dėl išvaržų.
Bet galvojau:
"Man skauda pėdą."
Bet jis buvo mūsų gydytojas.
Turbūt tai normalu, nes niekas nieko nesakė.
Bet mane tai labai paveikė.
Po Kalėdų nuėjau pas trenerį
ir bandžiau jam pasakyti, kad su gydytoju
kažkas ne taip.
Jis kažkoks kitoks.
Ir...
jis tiesiog atsakė:
"Dėl gydytojo nesirūpink. Rūpinkis dėl žaidimo."
ŠARLOTĖ REMENYIK Fechtavimosi trenerė 1978-1999
Mano mama buvo vienintelė vyrų komandos trenerė moteris
Ohajo valstijos universitete.
Ji dirbo ir su moterų, ir su vyrų komandomis.
Netrukus po to,
kai mama ėmė treniruoti vyrų komandą,
iš fechtuotojų vyrų ji ėmė girdėti,
kad kažkas ne taip su gydytoju Straussu.
Jis spoksodavo į vyrus duše
ir sukiodavosi aplink dažniau nei buvo reikalinga.
Pamenu vieną incidentą
labai gerai.
Treniruotės pabaigoje mano buvusiam vaikinui
kraujavo ausis.
Mama pasakė: "Eik į trenerių kambarį
ir pažiūrėk, ar jie galės padėti."
Nuėjau ten su juo,
ten buvo ir gyd. Straussas.
Vos pamatęs mano vaikiną pasakė: "Aišku, užeik."
Ir uždarė duris.
APŽIŪRŲ KABINETAS
Iškart po to
jis buvo apžiūrėtas, išėjo ir tarė:
"Nuėjau, parodžiau savo kraujuojančią ausį,
o gyd. Straussas iškart liepė nusimauti šortus."
Apie tai, kas nutiko, jis pasakė mano mamai.
Ji nuėjo aptarti šios situacijos su savo viršininku.
OHAJO UNIVERSITETO SPORTO SKYRIAUS BIURAS, ŠV. JONO ARENA
Fechtavimo trenerė pasakė:
"Klausykit, man rimtai neramu dėl nederamo elgesio."
Akivaizdu, kad ji nežinojo jo tikrojo masto.
Bet žinojo, kad komandos gydytojui
nedera praustis duše su sportininkais.
Ji žinojo, kad jam nedera
čiupinėti sportininkų, kai tai nesusiję su tarpkojo zona.
Todėl ji pateikė pirmąjį skundą.
ADMINISTRACIJA
Jų pozicija buvo tokia:
tai gandai.
Pateikit įrodymų.
Kol neturim įrodymų, nieko negalim padaryti.
Jos atsakymas sportininkams buvo toks:
"Mums reikia įrodymų.
Reikia žmogaus, kuris apie tai prabiltų.
Mielai būsiu su jumis.
Palaikysiu ir apie tai kalbėsiu."
Bet ji nerado norinčių prabilti.
Todėl mano mama viena pati apskundė gyd. Straussą direktoriui.
Ji eidavo su juo susitikti šiuo klausimu,
nes jis buvo jos viršininkas.
Dėl gyd. Strausso ji skundėsi
metai po metų,
nes fechtuotojai ten praleisdavo trejus ar ketverius metus,
o paskui ateidavo nauja karta.
Tai nebuvo vienkartinis įvykis.
Tai vyko reguliariai.
Ir niekas nieko nedarė.
Kada buvote sporto medicinos skyriaus direktorius?
-Nuo 1990 iki 2004 m. -Gerai.
Ar jūsų pareigos apėmė
darbuotojų priežiūrą?
Taip.
Ar buvote atsakingas už Richardo Strausso priežiūrą?
Taip.
2019 m., gyd. Richardo Strausso aukoms
pateikus ieškinį Ohajo universitetui,
ieškovų advokatai apklausė
buvusius universiteto darbuotojus.
Dr. Džonas Lombardo prižiūrėjo Straussą
Atletikos skyriuje nuo 1993 iki 1995 m.
Jūsų darbas - užtikrinti, kad studentai sportininkai
būtų saugūs ir nepatirtų komandos gydytojo lytinio išnaudojimo, ar ne?
Taip.
Fechtavimo trenerė
turėjo pakankamai istorijų ir įrodymų,
ji buvo pasiruošusi eiti pas vadovus, taip ir padarė...
ne kartą, dirbant skirtingoms administracijoms.
Parodysiu jums
vieno puslapio laišką, kurio data yra 1994 m. lapkričio 7 d.
O ką darė universitetas?
Tą patį, ką darė Johnas Lombardo 1994 m.
Jau pirmuoju sakiniu teigiama:
"Ištyriau nuogąstavimus, išsakytus fechtavimo trenerės
Charlotte Remenyik,
dėl to, ką patyrė jos sportininkai sveikatos priežiūros sistemoje.
Kalbėjau su ja,
jos nuogąstavimai pagrįsti gandais,
kurie sklido 10 metų be jokio pagrindo."
Jai buvo griežtai atsakyta:
"Remiatės tik gandais",
bet tik tuo ir buvo galima remtis,
nes administracija geriausiu atveju dirbo netinkamai.
Ar kada kalbėjote bent su vienu fechtuotoju
iš Ohajo universiteto dėl gyd. Strausso netinkamo elgesio?
Ne.
Žmonės neturėjo kišenėje telefono,
kad galėtų tai nufilmuoti.
Universitetas visiškai neprisiėmė atsakomybės
už daugybės iki tol
gautų skundų patikrinimą.
Mama smulkiai nupasakodavo girdėtas istorijas.
Ir vienintelis atsakymas buvo: "Pateikit įrodymų."
Ar, jūsų žiniomis, kas nors iš OSU
yra kalbėjęs su studentais apie gyd. Straussą?
Kiek žinau, ne.
Tai tik gandai.
Kas dar tai galėtų būti?
Taip, tai tik gandai,
kai nesi nieko užfiksavęs.
Ar klausėte kurio nors trenerio,
ar Straussas netinkamai elgėsi su studentais?
Kiek pamenu, ne.
Ar esate klausęs kurio nors trenerio,
ar gyd. Straussas netinkamai elgėsi su studentais?
Kiek pamenu, ne.
Universitetas paliko jį ramybėje.
Bet galiausiai kilo toks triukšmas, kad Straussas pasakė:
"Gerai, nebedirbsiu fechtavimo komandos gydytoju."
Jis turėjo daug kitų komandų.
Gyd. Straussas pasiūlė, kad fechtuotojų gydytojo pareigas
perimtų kitas medikas.
Nežinau, ar tai nutiko dėl jos nuolatinių skundų,
bet tikrai žinau, kad prireikė daug laiko,
daugiau nei dešimtmečio, kad tai įvyktų.
Charlotte Remenyik buvo vieniša vilkė, vienintelis balsas,
sakęs: "Tai negali tęstis."
Bet net po to, kai universiteto trenerė
prabilo ir neleido jam dirbti su jos sportininkais,
niekas netrukdė jam dirbti su visais kitais.
Pagalvokim: fechtavimo trenerė moteris
turėjo nuogąstavimų, paremtų tuo, ką buvo girdėjusi.
Ji nebūdavo vyrų persirengimo kambaryje,
bet buvo girdėjusi pakankamai, kad susirūpintų
ir apie tai praneštų savo vadovams.
Kodėl, po galais, tai tęsėsi?
Ir kodėl niekas nieko nesakė?
Gal todėl, kad OSU komandos buvo dominuojančios.
Kokia pergalė.
Randlemanas pelno pergalę Ohajo universitetui.
Reksas Holmanas.
Niekas nenorėjo tam pakenkti sukeldamas skandalą.
Bet ne visos komandos per tuos du dešimtmečius buvo geros.
Ir vis tiek tvyrojo tyla.
Tada kažkas nutiko.
Richardas Straussas, be to, kad dirbo komandos gydytoju,
buvo tikras steroidų pionierius.
ANABOLINIŲ STEROIDŲ VARTOJIMAS
Jis vis skelbė straipsnius
apie anabolinius steroidus.
STEROIDŲ PAŠALINIS POVEIKIS
1980 m., kai tik pradėjo sklisti žinios
apie anabolinių steroidų vartojimą sporte
bei rezultatus gerinančius vaistus ir galimą jų poveikį,
Richardas Straussas buvo pirmose gretose.
Vienas futbolo profesionalas sakė, kad kovoti su sportininkais,
vartojančiais steroidus,
buvo lyg leisti startuoti trimis metrais arčiau finišo
bėgant šimtą metrų.
Tai rimta paskata žaisti rusišką ruletę
su labai galingu ir galimai labai pavojingu vaistu.
Kalbėsimės su sporto mediku,
kuris yra atlikęs steroidų tyrimų.
Anabolinių steroidų klausimas
visuomenei nebuvo labai aktualus,
nes daugelis žmonių apie juos nieko nežinojo.
Ne vienas šaltinis man sakė, kad steroidų gavo
iš gyd. Strausso.
Ir ne vienas šaltinis teigė, kad jis juos platino.
Kalbėjau su vienu buvusiu treneriu.
Viena iš jo pareigų
buvo steroidų perdavimas sportininkui.
Tai buvo laikas,
kai žmonės ėmė suvokti,
kaip pergudrauti sistemą.
O Straussas buvo laikomas ekspertu.
Tai buvo nedideliame apžiūrų kabinete.
Jis turėjo vaistų spintelę, kuri buvo užrakinta.
Raktą turėjo tik jis.
Anaboliniai steroidai buvo joje.
Straussas žinojo apie testavimą ir visa kita.
Mums buvo sakoma, kad mums suleisdavo vitamino B-12.
Buvau šio vitamino leidęsis anksčiau,
bet čia buvo kitaip.
Tai darydavo prieš svarbias varžybas ar šalies čempionatą.
Pamenu, kad dozė būdavo didelė.
Sakė, kad tai B-12,
bet nemanau, kad tai buvo B-12.
Manau, tai galėjo būti testosteronas.
Ar po to jautėtės kitaip?
Jaučiausi gerai.
Labai gerai.
Jaučiausi energingas,
sparčiau atsigaudavau.
Nemanau, kad B-12 turi tokį poveikį.
Buvo tokia talpa, ant kurios buvo parašyta: "Naudoti tik gyvūnams".
Vadindavom tai "gyvūnų pašaru".
-Jo gaudavot iš gyd. Strausso? -Taip.
Ir... nežinau.
Atrodė, kad 9-ojo deš. pabaigoje ir 10-ojo pradžioje Ohajo
universitete daug sportininkų tapo raumeningi.
Jei gyd. Straussas iki tol turėjo daug galios,
tai dabar jis gavo
dar daugiau potencialiai kompromituojančios informacijos.
Jei jis būtų pasakęs:
"Jis mane įskundė tik dėl to,
kad daviau jam steroidų",
to būtų užtekę stipendijai atimti.
Ir aišku, pagalvokit: jei esate treneris
ir žinote, kad gydytojas
jūsų sportininkams duoda steroidų,
arba jei esate sporto direktorius,
nenorėtumėt stoti prieš tą komandos gydytoją
ir sulaukti pasekmių, galbūt tas gydytojas žaidžia negražų žaidimą?
Įdomu, kas tai apsvarstė ir padarė išvadą:
"Geriau nieko nedarykim,
nes jei elgsimės teisingai
jo atsikratysim ir tai bus paviešinta,
kils tikras chaosas."
Bet manau, ši istorija susijusi ne tik su steroidais.
Tai ne vienintelė priežastis, kodėl žmonės apie tai nekalbėjo.
Žmonės nesuvokė - vartoju būtąjį laiką,
bet manau, kad iki šiol nesuvokia -
kaip tai galėjo nutikti.
Kaip tie vaikinai,
18, 19, 20 m. sportininkai,
kaip jie galėjo
tapti lytinio išnaudojimo aukomis?
Galiausiai grįžtame prie esmės - gėdos.
Mums neatrodo, kad vyrai gali tapti tokio elgesio
aukomis,
todėl tai juos įskaudino
ne tik dėl to, ką apie tai manė kiti žmonės,
bet ir dėl to, ką jie manė apie save.
Richardas Straussas tuo pasinaudojo.
Straussas išnaudojo ne visus.
Jis atsirinkdavo jaunuolius,
kurie buvo daugiausiai iš kaimo vietovių,
kurie didžiąją laiko dalį mokykloje
dėmesį buvo sutelkę į sportą,
jie buvo lytiškai nepatyrę.
Ir naivūs.
Daugeliu atvejų jie buvo pirmieji šeimoje,
įstoję į universitetą,
todėl buvo visiškai priklausomi nuo šios stipendijos.
Jis žinojo, kaip juos atsirinkti.
Ir ruošė juos kai kam daugiau.
Jis visada buvo malonus, sakydavo komplimentus.
Jis tavimi manipuliuodavo,
bet tu nesuvokei, kas vyksta.
Būdamas 18, 19, 20 m.
nebuvai girdėjęs apie grobuonis.
Nebuvai girdėjęs apie viliojimą.
Ypač termino "viliojimas".
Nebuvau apie jį girdėjęs.
O jis būtent taip ir elgėsi.
Jis pelnydavo tavo palankumą.
Tapdavo tavo draugu.
Jis vaikinus fotografuodavo.
Duodavo savo kortelę
ir sakydavo, kad gali padėti tau tapti modeliu.
Dažnai matydavom jį su fotoaparatu.
Jis fotografavo Jimą Jordaną Russo Hellicksono knygai.
O, gydytojas fotografuoja?
Keista buvo girdėti, kad jis tai daro puikiai.
Jis daro puikias juodai baltas nuotraukas.
Girdėjom, vienas imtynininkas dalyvavo fotosesijoje
ir taip gavo modelio darbą.
Jis pasirašė modelio sutartį.
Modelio darbas jam sekėsi, jis užsidirbo pinigų.
Galvojom: oho.
Gerai.
Vasarą
bandžiau tapti modeliu,
kad papildomai užsidirbčiau.
Gyd. Straussas pasakė:
"Jei reikia nuotraukų, galiu jų padaryti.
Aš fotografas."
Buvau vargšas universiteto studentas.
Paklausiau: "Kiek kainuos?"
Jis atsakė: "Dėl to nesirūpink.
Darau tai dėl pramogos."
Nuvykau į jo namus.
Jis...
Viename kambarių jis buvo įsirengęs studiją.
Jis pasakė:
"Padarykim kadrų be marškinių."
Pozavau kelioms nuotraukoms be marškinių.
Jis ėmė mane liesti.
Pradėjo mauti man kelnes,
o aš sakau: "Ne, nedarykit to."
Jis atsinešė negatyvų ir paklausė:
"O kaip šitos nuotraukos?"
Tad grįžom prie nuotraukų ir...
Prisiminęs šią situaciją galvoju:
"Aš pats dėl to kaltas.
Kodėl taip elgiausi?
Žinojau, kas jis toks, ir pastačiau save į tokią padėtį.
Ar tai mano kaltė?
Kodėl pastačiau save į tokią padėtį?"
Bet aš tai padariau.
Man ėmė dažnai sakyti:
"Tu gyd. Strausso favoritas, ar ne?
Tu jo favoritas."
Gyd. Straussas nuolat buvo šalia.
Taigi, taip.
Po galais.
Stumk jį, Danai! Stumk jį!
Jis nuolat buvo šalia.
Nulipdavom nuo ledo, o jis jau ten.
O jei kas nutikdavo, aišku, jis tave apžiūrėdavo.
Neturėjai pasirinkimo.
Kai esi tokio lygio sportininkas,
turi nustumti tai į šalį.
Tu ant ledo, dirbi savo darbą.
Aš tiesiog negalėjau.
Man niekaip nepavyko susikaupti.
Treniruotės metu galvodavau: "Kas čia buvo?"
Treniruojiesi ir...
Man buvo sunku prisiminti, ką daryti toliau.
Buvau visai pasimetęs.
Buvau susikaupęs, atvykęs čia buvau kaip mašina,
ir staiga jai nulėkė ratai.
Dar vienos muštynės. Alas Novakowskis.
Neturėjau su kuo pasikalbėti.
Nežinojau, kad ne aš vienas tai patiriu.
Ir tapo tik blogiau.
Tapau kitu žmogumi.
Pamenu, buvo sekmadienio rytas,
aš pramiegojau.
Pramiegoti ir praleisti treniruotės negalima.
Pamenu, vykau ten ir galvojau:
"O Dieve, turėsiu bėdos."
Nuėjau į trenerio kabinetą
ir pasakiau: "Labai atsiprašau."
Suprantat.
O jis tarė: "Tau viskas baigta."
Paklausiau: "Kaip viskas baigta?"
Atsakė: "Tu šiai komandai
kaip koks prakeiktas vėžys."
Visas mano kūnas tiesiog...
Jis sudaužė mano svajonę.
Visas mano pasaulis sudužo į šipulius.
Nežinojau, ką jam sakyti.
Atsistojau ir...
išėjau iš arenos, ir niekad ten nebegrįžau.
Pamenu, treniruotės metu
išsinarinau petį.
Russas pasakė: "Eik pas gyd. Straussą, jis patikrins petį."
Dieve, gerai. Prasideda.
Stovėjau priešais tą vyrą
nuogas.
Jis atliko tą pačią apžiūrą.
Glostė vietą už sėklidžių.
Tada tempė varpą.
Ir keletą kartų ją patampė.
Buvau įsitempęs.
Žiūrėjau į lubas ir galvojau:
"Kad tik greičiau tai baigtųsi."
Jis nesiliovė.
Žiūrėjau į jo viršugalvį.
Jis stovėjo taip arti. O tai darydamas pasilenkė.
Kai jis tai padarė, aš ėmiau trauktis.
Patraukiau savo strėnas,
o jis atsilošė ir tarė: "Gerai, apsimauk."
Apsimoviau kelnes, nieko jam nesakiau ir išėjau.
Nėjau į treniruotes.
Kelioms savaitėms pradingau.
Galiausiai nuėjau į Russo kabinetą
ir pasakiau: "Russai, viskas. Nebegaliu to daryti."
O jis atsakė: "Na, jei norėsi grįžti,
galėsi tai padaryti, bet jei taip nori, gerai."
Štai koks buvo jo atsakymas.
Trejus metus užsiėmiau imtynėmis,
o pokalbis buvo tik šitoks.
Daugiau toje komandoje nebedalyvavau.
Palikau imtynes Ohajo valstijos universitete
ir buvau iš jo pašalintas,
nes nebeturėjau stipendijos.
Valstijos čempionas Danas Richie.
Mano tėtis labai pyko:
"Liko tik pusantrų metų.
Kodėl negali pabaigti?"
Negalėjau jam pasakyti.
Nežinojau, kaip.
Neturėjau tiek stiprybės,
negalėjau paaiškinti: "Tėti...
tai buvo...
štai kas nutiko.
Ir negaliu su tuo susidoroti."
Ir manau...
Manau, kad tai, jog nesugebėjau
to padaryti, neigiamai paveikė...
mūsų santykiai niekada nebebuvo tokie, kaip anksčiau.
Ar pasakėte savo tėvams?
Ar pasakiau, kad man atėmė stipendiją?
Ne.
Koks bus kitas klausimas?
Kodėl buvai išmestas iš komandos?
Pasakyti tėvams, kurie...
Ne, nesakiau tėvams, kad buvau išmestas iš komandos.
Ar kad netekau stipendijos.
Kai kam pasakiau, kad nebežaisiu,
o jie klausė: "Kodėl?"
Tiesiog atsakiau, kad žaidžiu nepakankamai gerai.
Buvo tokių, kurie nustebo: "Ką čia kalbi?"
Ypač tie, kurie mane pažinojo,
mano senieji treneriai, stebėję mano žaidimą jaunių komandoje.
"Ką čia kalbi?" Vengiau toliau apie tai kalbėti.
Bet turbūt tą melą ėmiau laikyti tiesa.
Ėmiau gerti ir panirau į depresiją.
O gyd. Straussas kilo karjeros laiptais ir plėtė veiklą.
Įsivaizduokit:
dėl jo buvo gaunama daugybė skundų,
daugiau nei dešimtmetį.
O ką darė Ohajo universitetas?
JOHNO W. WILCE STUDENTŲ SVEIKATOS CENTRAS
Jie jį paaukštino.
Jis tapo pagrindiniu universiteto sveikatos centro gydytoju.
Galvojau: "Palaukit,
ką? Juk visi tai žino.
Komandos gydytojas nuolat prausėsi duše su sportininkais,
o jūs jį paaukštinot?"
Keista, bet būtent taip ir pasielgė Ohajo universitetas.
Taigi, gyd. Straussas tęsė tai, ką darė
daugiau kaip dešimtmetį,
t. y., išnaudojo studentiško amžiaus vyrus,
naudodamasis mediko profesija.
Man ant krūtinės buvo guzas,
todėl nuspendžiau nueiti, kad jį patikrintų.
Studentų kataloge pamačiau,
kad yra medicinos centras, ir nuėjau ten.
Man buvo pasakyta: "Nusiųstim tave pas gydytoją Straussą."
Įėjo gydytojas.
Jis buvo smulkaus sudėjimo.
Atrodė mandagus.
Jis ėmė manęs klausinėti apie tai, kas nutiko.
Kodėl atėjau.
Tada ėmė klausinėti labai keistų dalykų:
ar esu gėjus, ir panašiai.
Man buvo labai keista.
Tada jis liepė man nusirengti.
Liepė nusirengti nuogai,
tai man irgi pasirodė labai keista.
Bet jis buvo gydytojas. O aš buvau dar vaikas.
Galvojau: turiu daryti viską, ką jis liepia.
Jis ėmė tikrinti
mano genitalijas.
Nepamenu, kad jis būtų mūvėjęs pirštines.
Pamenu tik jo kvėpavimą.
Pamenu jo kvėpavimą į mano genitalijas,
kai jis mane apžiūrinėjo.
Tada jis paklausė,
ar man kada kilo noras miegoti su daugiau nei vienu žmogumi.
Tada pasijutau itin nepatogiai,
nes suvokiau, kad kažkas ne taip.
Jis lietė mano krūtinę
ir ją masažavo,
o tada papilve ėmė trintis į mano šoną.
Jaučiau, kad jis patyrė erekciją.
Labai išsigandau,
nes nežinojau, ką daryti.
Bandžiau išsisukti iš situacijos kaip tik galėjau.
Ir išėjau.
Pamenu, labai pykau.
Kitą dieną paskambinau
Tedui Grace,
studentų aptarnavimo skyriaus vadovui.
Jis pasakė: "Jei nori, gali ateiti čia,
galim apie tai pasikalbėti su Straussu."
Manau, labai svarbu,
kad pirmasis, apie tai prabilęs, nebuvo sportininkas.
Steve'ui Snyder-Hillui nereikėjo nerimauti
dėl galios pusiausvyros,
stipendijos praradimo
ar gėdos persirengimo kambaryje.
Taigi, jis turėjo galios.
Pakelkite dešinę ranką.
Ar prisiekiate sakyti tiesą,
visą tiesą ir nieko daugiau,
tepadeda jums Dievas?
Taip.
-Labas rytas, dr. Grace. -Labas rytas.
Aš esu Ilannas Maazelis.
2019 m., tiriant ieškinį,
pateiktą gyd. Richardo Strausso aukų,
advokatas I. Maazelis apklausė dr. Tedą Grace,
buvusį Strausso prižiūrėtoją studentų sveikatos tarnyboje.
Mano kontora žinoma dėl to, kad imasi labai rimtų bylų.
Miesto, valstijos, JAV valdžios organų,
daugybės didelių įmonių bei svarbių, galingų žmonių,
ir sako galingiesiems tiesą. Toks mūsų darbas.
Gyd. Straussas studentų sveikatos skyriuje buvo pavaldus jums?
Taip.
Sakyčiau, kad dr. Grace
buvo vienintelis žmogus Ohajo universitete, kuris kažko ėmėsi.
Baisiausia tai, jog greičiausiai esu teisus.
Jis buvo vienintelis žmogus,
kuris per 20 metų kažko ėmėsi gyd. Strausso atžvilgiu.
Pagaliau 1995 m. viskas prasidėjo.
Dalyvavote susitikime su ponu Snyder-Hillu ir gyd. Straussu, tiesa?
Taip.
Taigi, įėjau ir pamačiau gyd. Straussą.
Jis buvo labai malonus.
Bet tada papasakojau apie tai,
kaip jis į mane trynėsi patirdamas erekciją,
o jis smarkiai trenkė į stalą ir suriko:
"Tu tik bandai sužlugdyti mano reputaciją!"
Pamenu, suakmenėjau,
nes dar buvau vaikas.
Apžvelgiau ten sėdėjusius gydytojus
ir pamaniau: "Nebežinau, ką sakyti."
Jie irgi nežinojo. Visi buvo priblokšti.
Imi savimi abejoti, nes galvoji:
"Gal kišenėje jis turėjo piniginę.
Gal ką ne taip supratau."
Po to
išėjau ir jaučiausi labai sutrikęs.
Vėliau man paskambino Tedas Grace ir paklausė:
"Kaip galim tai ištaisyti?" Atsakiau:
"Jei pasakysit, kad kažką ne taip supratau,
patikėsiu jumis, jei man pasakysit,
kad niekam anksčiau taip nenutiko."
Tada jis pasakė:
"Prisiekiu, to niekada anksčiau nėra nutikę."
Tariau: "Puiku, parašykit tai man adresuotame laiške."
Kitame laido gale stojo tyla.
Supratau, kad jam tai sukėlė nerimą.
Bet po keleto dienų gavau jo laišką.
Tai laiškas, kurį parašėte
Stevenui Snyder-Hillui 1995 m. sausio 26 d., tiesa?
Taip.
Parašėte, cituoju:
"Užtikrinu, kad niekada iki tol negavome
nusiskundimų dėl gyd. Strausso,
nors esame gavę keletą teigiamų atsiliepimų." Citatos pabaiga.
Tai buvo melagingas teiginys, ar ne?
Taip.
Po 24 metų sužinojau,
kad kitas vyrukas pateikė skundą 3 dienomis anksčiau už mane.
Prieš tris dienas.
Ar pasakėte Stevenui Hill-Snyderiui apie šį studento skundą?
Nemanau.
Užtikrinu, kad nesame gavę skundų...
Beje, norėčiau įtraukti ir štai ką, jei jūs nieko prieš.
Prašom.
Tik neseniai supratau, kad mano teiginys buvo neteisingas.
Bet šį laišką parašėte praėjus 23 dienoms
po studento skundo, ar ne?
Žinau. Bet tai buvo... aš ne...
Manau, kad dar nežinojau apie pirmąjį skundą,
kai rašiau šį laišką, nes nėra...
aš nebūčiau... jūs manęs nepažįstate.
Bet nebūčiau tyčia melavęs Stevenui Hillui. Nebuvo reikalo.
Stevenas Hillas jums sakė, kad jei būta ankstesnių skundų
dėl... Leiskit man baigti.
Dėl gyd. Strausso, jis neatsiims savo kaltinimų, tiesa?
Jis jums taip sakė.
Ką reiškia "neatsiims kaltinimų"?
Gal galite atsakyti į klausimą?
Jis jums sakė: "Pasakykit,
kad nėra buvę jokių skundų,
arba savo kaltinimų neatsiimsiu."
Taip parašyta byloje.
Kalbame apie netinkamą seksualinį elgesį
ir seksualinį smurtą, kuriuo kaltinamas jūsų gydytojas Straussas, ar ne?
Taip.
Norėjau, tai pasakyti.
Aš suklydau, kai jam tai pasakiau.
Jie man melavo.
Jie pasakė, kuo tikėti, ir aš patikėjau.
Pasiklioviau jų žodžiu.
Gyvenau toliau tikėdamas,
kad suklydau dėl šio žmogaus.
Buvo daug blogiau nei maniau.
Daug blogiau.
Vieną vakarą
pasijutau nekaip, buvo sunku ryti.
Gal išgėriau per daug degtinės.
Kambario draugas nuvežė mane į studentų medicinos centrą.
Užėjau kaip paprastas studentas.
Jaučiausi nekaip, nes buvau pratęs būti sportininku
ir... patys žinot,
bet tuo metu buvau tik paprastas studentas.
Stovėjau eilėje
susirūpinęs savo reikalais.
Apsidairiau ir pamačiau jį.
Gydytoją Straussą.
Tąkart jis nedarė to, ką paprastai darydavo.
Tai buvo labai greita patikra.
Ir pasakė: "Tai tavo antgerklis.
Jis juda štai taip."
Tai buvo spazmas.
Taigi, gydytojas pasakė: "Kad pašalintume spazmą,
duosim tau raminamųjų.
Duosim raminamųjų, kad atsipalaiduotum,
ir spazmas praeis."
Buvau dėkingas.
Galvojau: "Ačiū, kad elgiatės kaip gydytojas."
Jis man suleido vaistų, kad atsipalaiduočiau.
Ir pasakė: "Parvešiu tave namo".
Nepamenu, kaip įlipau į mašiną,
bet pamenu, kaip jis padėjo man nueiti į mano kambarį.
Atsiguliau. Negalėjau pajudėti.
Buvau lyg paralyžiuotas.
Jis glostė man šoną ar nugarą.
Galvojau: "Kas čia dabar, kaip keista".
Bet vėlgi, esi toks...
bandai tai suvokti,
bet esi labai apsinešęs.
Negali...
Taigi...
Tada jis mane išprievartavo.
Pabudau ryte ir...
bandžiau tai suvokti.
Kas per...
Bandžiau prisiminti.
Kaip ten atsidūrėm?
Kaip iki to priėjom?
Ir...
Buvau šoke.
Buvau lyg...
Buvau...
Ir kam galėjau pasakyti?
Kam pasipasakoti?
Kai ėmiau interviu iš Alo Novakowskio,
tyrėjai buvo nustatę jau 47 išprievartavimo aukas.
Sužinojom, kad jis buvo 48-as.
Kai sužinojau, kad jie žino,
kad Ohajo universitetas žinojo,
jog jis grabaliojo studentus,
negalėjau...
Iki šių dienų galvoju:
"Po galais, ar jie patys neturėjo vaikų?
Ar jie neturėjo širdies ir sielos?"
Juk...
Jiems paruošta ypatinga vieta, ir ji ne danguje.
Tiems, kurie žinojo... jie žinojo.
Kiek dar yra aukų,
kurios galbūt niekada nepapasakos savo istorijos?
Mečiau mokslus,
o gyd. Straussas tęsė darbą
daugelį metų.
Rodau jums įrodymą nr. 19.
Dar vienas rimtas incidentas. Tiesa?
Taip.
Tai jau trečias tiesioginis skundas dėl gyd. Strausso?
Taip.
Studento A skundas buvo pateiktas 1995 m. sausio 3 d.?
Taip.
Studento B skundas buvo pateiktas 1995 m. sausio 6 d.?
Taip.
O tai parašėte 1996 m. sausio 10 d.?
Taip.
-Daugiau kaip po metų. -Taip.
Studentas teigė,
kad gyd. Straussas pakomentavo jo didelius raumenis.
-Paprašė nusivilkti marškinius. -Taip.
Tada gyd. Straussas studentui C liepė
nusirengti viską žemiau liemens.
Ir atliko lėtą apžiūrą, kurią studentas C apibūdino
kaip graibymą, kurio iki tol nebuvo patyręs.
Taip.
Tada studentas ejakuliavo, tiesa?
Taip.
Ar buvote girdėjęs, kad pacientas
ejakuliuotų medicininės apžiūros metu?
Ne.
Vienintelį kartą apie tai
girdėjote tik gyd. Strausso atveju, taip?
Taip.
Atliekant skundo tyrimą
išleidote gyd. Straussą administracinių atostogų, tiesa?
Taip.
...administracinių atostogų, kol vyksta tyrimas.
Vienas iš neįtikėtinų dalykų šioje byloje yra tai,
kad dr. Grace nepranešė
apie gyd. Straussą medikų tarybai.
Būtent gyd. Straussas pranešė tarybai apie dr. Grace.
Skundas dėl etikos pažeidimo, kurį padarė Tedas W. Grace
Jis skundėsi, kad dr. Grace
užsipuolė jį dėl tariamo lytinio išnaudojimo,
bet žalą patyrė būtent gyd. Straussas.
Tai jis patyrė priekabiavimą.
Praėjus trims mėnesiams po studento C skundo
gyd. Straussas jus apskundė medikų tarybai.
-Taip. -Tuo metu
dar nebuvote su jais kalbėjęs, tiesa?
Taip.
Ir neturėjote su jais jokio kontakto, tiesa?
Taip.
Ir nebuvote skundęsis dėl gyd. Strausso
-medikų tarybai, tiesa? -Taip.
1996 m. liepą
susitikote su medikų taryba, tiesa?
Taip.
Dėl gyd. Strausso skundo?
Taip.
Kai medikų taryba pagaliau apklausė gyd. Straussą,
medikų taryba atskirai
pradėjo gyd. Strausso tyrimą.
Taigi, 1996 m. liepą
niekas universitete nebuvo pateikęs jokio skundo
dėl gyd. Strausso, tiesa?
Raštu ne.
Pasak medikų tarybos, nebuvo jokių skundų.
Po to OSU
surengė slaptą drausminį posėdį dėl gyd. Strausso.
Tyrimo rezultatų neatskleidė
nei studentams, nei kam kitam,
ir tyliai pašalino jį iš komandos gydytojo pareigų
bei studentų sveikatos paslaugų skyriaus.
Cituoju: 1996 m. rugpjūčio 5 d.
Williamsas informavo Straussą, kad apsvarstė visą informaciją
ir nusprendė, jog sutartis su Straussu
nebus tęsiama, ji bus nedelsiant nutraukta, tiesa?
Taip.
Bet visa kita buvo atnaujinta.
Jis tebebuvo vidaus medicinos profesorius,
prevencinės medicinos profesorius, tiesa?
Taip.
Tebebuvo Visuomenės sveikatos mokyklos profesorius, tiesa?
Taip.
Universitetas gyd. Strausso niekada neatleido, tiesa?
Kiek žinau, ne.
Galiausiai Richardas Straussas savo noru išėjo į pensiją 1998 m.
Ir net po to
OSU suteikė jam emerito titulą.
Šį titulą turėti yra garbė.
Ir universitetas jam jį suteikė.
-Taip. -Ar tai buvo būtina?
Turbūt ne.
Tai nebuvo žmogus, užsitraukęs gėdą,
kuris buvo ištremtas iš Kolambuso
kaip atstumtasis.
Tai buvo gerbiamas Ohajo universiteto fakulteto narys,
nusprendęs persikelti į saulėtą vietą.
Jis ėmė dirbti Kalifornijoje.
Ir toliau galėjo tuo naudotis, visiems sakyti,
kad turi emerito titulą, suteiktą Ohajo universiteto.
Jam neteko patirti pasekmių už savo
baisius nusikaltimus.
Jis lytiškai išnaudojo futbolininkus,
imtynininkus,
tenisininkus,
ledo ritulininkus,
fechtuotojus.
Jis lytiškai išnaudojo studentus, kurie nebuvo sportininkai
ir užsukdavo pas jį į sveikatos skyrių.
Jis tai darė daug kartų.
Tiesiai universitetui po nosimi.
Ir visa tai...
galėjo niekada neiškilti į viešumą.
Bet praėjo 20 metų, ir viskas pasikeitė.
Šiandien buvo žengtas žingsnis
siekiant atsakomybės ir teisybės
dėl siaubingo, grobuoniško Larry Nassaro elgesio.
Atidžiai stebėjau Larry Nassaro
bylą Mičigane,
nes mano dukra buvo gimnastė.
Ką norėtumėte jam pasakyti?
Gerb. Teisėja, ačiū už galimybę
šiandien čia pasisakyti.
Pasikviečiau Mike'ą Disabato aptarti šios situacijos.
Jis man perskaitė liudijimą.
Sunkiausia, ką man kada nors teko suvokti,
buvo tai, kad tapau Larry Nassaro auka.
Nesuvokiau, ką jis darė,
ir kad tai buvo lytinis smurtas ar lytinis išnaudojimas.
Buvau išmokyta pasitikėti gydytojais, nes jie mums padeda.
Pamaniau: oho, juk tai mes.
Jis išjungė šviesą.
Buvau viena, be jokios priežiūros.
Tai vyko kiekvieną kartą.
Net kai buvau susižeidusi kelį ar kulkšnį.
Gėdijausi ir bjaurėjausi savimi, o ne Larry.
Gerb. Teisėja, pabrėžkite būtinybę ištirti, kaip tai nutiko,
kad tie, kurie leido Larry Nassarui taip elgtis, turėtų už tai atsakyti.
Svarbu, kad išnaudotojas būtų patrauktas atsakomybėn
už savo veiksmus.
Ačiū.
Stebėti, kaip jos kalba, buvo galinga patirtis.
Tai manyje kažką atrakino.
Du mėnesius praleidau kalbėdamasis
su komandos nariais,
kad patvirtinčiau tai, ką jau žinojau:
Richardas Staussas buvo dar vienas Larry Nassaras.
Vieną dieną Mike'as Disabato netikėtai
paklausė manęs apie gyd. Straussą.
Papasakojau jam savo istoriją.
Niekad nebuvau apie tai su Mike'u kalbėjęs.
Mike'as paklausė manęs apie gyd. Straussą.
Sėdi, galvoji ir neprisimeni
nė vienos iš tų istorijų.
O paskui, gal po valandos:
"Oho.
Štai kas nutiko.
Ir tai nutiko."
Jis tarė: pasakysiu jiems.
Nustebau: "Kam?"
Jis atsakė: "Kreipsiuosį į Ohajo universitetą
ir paprašysiu pradėti tyrimą."
Kuriam laikui likau be žodžių.
Tada ėmiau maldauti to nedaryti.
Kodėl?
Buvo gėda.
Kaltinimai lytiniu išnaudojimu prieš 40 metų
Ohajo valstijos universitete.
Mike'as man pasakė, kad vis tiek tai padarys.
Aiškėja daugiau informacijos apie tyrimą,
susijusį su buvusiu Ohajo universiteto komandos gydytoju,
galimai užsiėmusiu lytiniu išnaudojimu.
Nors nenorėjau į tai veltis, pasakiau Mike'ui:
"Neleisiu tau vienam to imtis.
Būsiu su tavimi."
Prabilo dar vienas Ohajo valstijos universiteto studentas,
teigiantis, kad tapo gyd. Strausso lytinio išnaudojimo auka.
Nusprendžiau,
kad reikia siekti atsakomybės.
Kalbu daugelio komandos narių, kurių čia nėra, vardu.
Pasakiau: "Noriu padėti".
Danas Richie savo paslaptį saugojo
25 metus.
Jo skundas susijęs su studentu
Studentų sveikatos centre.
Prabilo dar daugiau žmonių,
universitetas nusprendė imtis tyrimo.
OSU PATIKĖTINIŲ SUSIRINKIMAS
Visai kaip Pensilvanijoje ir Mičigane,
jie darė tai, ko ir buvo galima
tikėtis iš universiteto.
Jie sumokėjo už išsamų, nepriklausomą tyrimą.
Kai tyrimas bus baigtas, bus paskelbta išsami ataskaita.
Nežinia, kas nutiks.
Greit paaiškėjo,
kad tai buvo ne JAV gimnastikos skandalas,
dinamika buvo kita.
Pradėkim nuo to, kad čia nebebuvo Larry Nassaro.
Richardas Straussas išvengė galimo nuosprendžio.
Tyrimą atliekantis išorės advokatas šiandien pateikė štai ką.
Richardas Straussas mirė 2005 m.
Dabar žinome, kad buvęs Ohajo universiteto gyd. Straussas nusižudė.
Skamba baisiai,
bet peržiūrėjau jo skrodimo ataskaitą po jo savižudybės,
norėjau viską apie tai sužinoti.
Norėjau žinoti, kuo jis vilkėjo.
Kaip jis mirė.
Kas buvo pateikiama kaip mirties priežastis.
Ieškojau užuominos, rodančios, kad jis tai padarė,
nes jautėsi blogai dėl to, kaip su mumis elgėsi.
Bet ten buvo parašyta, kad jis kentė skausmus,
o tabletės nebepadėjo.
Jo poelgyje nėra jokio apgailestavimo.
Jam tiesiog buvo nepatogu dėl patiriamo skausmo.
Štai ką sužinojau. Koks nusivylimas.
Jei gydytojas mirė,
kai kam gali kilti klausimas, kam reikia tyrimo.
Pasak universiteto atstovų, priežastys yra dvi:
viena jų yra poreikis identifikuoti ir įvertinti
visus kaltinimus Straussui,
o kita yra sužinoti,
ar kas iš universiteto darbuotojų apie šiuos kaltinimus žinojo.
Tai, žinoma, gali atvesti iki kriminalinės bylos.
Jei universitetas tyčia nesiima veiksmų dėl lytinio išnaudojimo,
jis yra teisiškai atsakingas.
Tyčia nesiima veiksmų, įmantrūs žodžiai.
Ar tai jiems rūpėjo?
Ar jie bandė tai sustabdyti?
Ar jie ėmėsi veiksmų, ar ne?
Universitetas ne tik nesiėmė veiksmų,
bet ir suteikė žinomam grobuoniui galios poziciją.
Nusprendėme imtis veiksmų,
buvau pagrindinis ieškovas
universitetui iškeltoje byloje.
Po daugelį metų tariamai patirto išnaudojimo
buvę Ohajo universiteto imtynininkai šįvakar padavė universitetą į teismą,
teigdami, kad šis ignoravo jų skundus
dėl komandos gydytojo.
Būti tokioje padėtyje baisu.
Padaviau į teismą universitetą,
kurio vardu ne vienerius metus varžiausi imtynėse.
Tai beprotybė.
Bet tai buvo būtina.
Universitetas turėjo labiau mus apsaugoti.
Jie žinojo, kas vyko.
Susisiekiau su mūsų advokatais ir paklausiau: "Ką man daryti?"
Prabilo dešimtys vyrų
ir iškėlė ieškinį Ohajo universitetui
dėl lytinio išnaudojimo, kuriuo galimai užsiėmė buvęs komandos gydytojas.
Čia išryškėjo dar vienas didžiulis skirtumas tarp šios
ir Nassaro aukų gimnasčių bylos.
PRIEKABIAVO PRIE UNIVERSITETO D-1 LYGIO IMTYNININKO? KURGI NE.
Žmonėms buvo sunku tai suvokti.
Kaip tie kieti vyrukai,
kaip, po galais, jie galėjo tapti
lytinio išnaudojimo aukomis?
TAI ABSURDAS
BAIKIT, VISIŠKA NESĄMONĖ
MĖŠLO KRŪVA IR MELAS
Tai buvo imtynininkai.
Ne šiaip imtynininkai... Markas Colemanas.
Markas Colemanas buvo kiečiausias iš kiečiausių.
Jis buvo puikus imtynininkas,
laimėjo šalies titulą.
Padaręs tokią puikią karjerą imtynių sporte
jis ėmėsi mišrių kovos menų.
Jis buvo gerai žinomas kovotojas.
Ground and Pound buvo jo, kaip UFC kovotojo, prekės ženklas.
Ką tai reiškė?
Parverti savo priešininką ant žemės ir jį gerai pridaužai.
Colemanas fiziškai buvo žvėris.
Kaip toks žmogus galėjo tapti tokio kaip Straussas auka?
Labai dėl to nerimavau.
Norėjau, kad universitetas prisiimtų atsakomybę
ir užtikrintų, kad daugiau taip nenutiks.
DĖL ŠLOVĖS PADARYTUM BET KĄ
Bet visi mus siuntė po velnių,
tad į ką galėjom kreiptis, kad mums padėtų?
Pristatau jums Russą Hellicksoną.
Russas.
Labai vertinu savo santykius su juo.
Būdamas imtynių treneriu
turiu tris dukteris ir apie penkis šimtus sūnų.
Russas buvo kaip šeimos narys.
Man jis buvo kaip antras tėvas.
Taigi, parašiau jam ilgą žinutę.
Tiesiog: klausyk, mums tavęs reikia.
Atsakymą gavau per valandą.
PASIRUOŠKIT. BŪSIU SU JUMIS.
Apie 20 mūsų
susitikom vienoje vidurinėje mokykloje, kurioje dirbo
vienas iš imtynininkų.
Susėdom kabinete ir paeiliui,
kiekvienas iš mūsų,
papasakojom tiksliai, kas mums nutiko.
Pasisakė kiekvienas.
Buvo daug emocijų.
Atėjus mano eilei paklausiau jo:
"Ar pameni, kaip atėjau į tavo kabinetą
ir pasakiau, kad išeinu?"
Jis atsakė: "Taip".
Pasakiau: "Nesakiau, kodėl.
Štai kodėl."
Matėsi, kaip jis atsiveria
ir pajunta užuojautą bei supratimą dėl to, kas įvyko.
Susitikimo pabaigoje
ir pasakė, kad parašys laišką tam, kam reikia,
ir mus palaikys.
To mums ir reikėjo.
Mums reikėjo padrąsinimo.
Iš ten išėjom kaip šeima.
Žinoma, kreipėmės ir į Jimmy, buvusį trenerio padėjėją.
Jo gyvenimas nuo tada pasikeitė.
Ponios ir ponai,
pasitikite Kongreso narį Jimą Jordaną.
Ačiū. Labai malonu.
Dabar Jimas Jordanas yra žinomas asmuo
Respublikonų partijoje, Atstovų rūmų narys.
Nuolat matomas žiniasklaidoje.
Kongreso nary Jordanai, malonu, kad atvykote.
Nesutinku su jo politika,
bet didžiavausi juo kaip savo universiteto treneriu.
Jis turėjo idealų
ir buvo garbingas.
Disciplina yra darymas to, ko nenori daryti,
kai nenori to daryti.
Tai kažko darymas tinkamu būdu,
kai mieliau tai darytum patogiausiu būdu.
Jūsų ekspertai tai žinojo.
Jūsų atstovas tai žinojo.
Bet man nerimą kelia tai, kad ir jūs tai žinojote.
Jis buvo tikras pitbulis.
Pamaniau, jis tikrai neatsisakytų
mums padėti.
Ar pamenate gydytoją Straussą?
Taip, aš jį pažinojau.
Bet jis to nepadarė.
Bet tikrai nežinojau apie išnaudojimą.
Kalbėjau su kitais treneriais.
Jie irgi apie išnaudojimą nežinojo.
Visa tai yra netiesa.
Netiesa, kad apie tai žinojome ir niekam nepranešėme.
Neįmanoma, kad jis nežinojo.
Ar jis ką nors žinojo? Visi ką nors žinojo.
Ar manau, kad jis žinojo?
Manau, kad visi žinojo.
Ar tai mane supykdė? Taip.
Ką manote apie kaltinimus
gyd. Straussui?
Žinau tik tiek, kad nieko nežinojau apie jokį išnaudojimą,
ir taškas.
Sakyti, kad jis nieko nežinojo ir kad nieko nenutiko
yra grynas melas.
Tai grynas melas.
Prie mūsų prisijungė kongresmenas Jordanas.
Tai pirmas kartas, kai tai nagrinėjama taip nuodugniai.
Pirmiausia, jūsų reakcija.
Vaikinai, kurie taip kalba, tikrai žino tiesą.
Žinau, kad jie žino. Niekad nemačiau, negirdėjau
ir man nebuvo pasakyta apie jokį išnaudojimą...
Tiksliai žinau,
kad Jimmy daugybę kartų buvo kalbėjęs apie gyd. Straussą.
Pokalbiai persirengimo kambaryje yra visai kitokie
nei tada, kai kas nors pasako,
kad buvo išnaudotas.
Ar girdėjote apie tai persirengimo kambaryje?
Ne, apie tai nieko negirdėjom.
Gal tai nebuvo visai išnaudojimas,
kas dabar jau būtų laikoma išnaudojimu?
Ne.
Nebuvau šalia Jimo jo persirengimo kambaryje,
todėl nežinau, ką jis žinojo.
Bet žinau, ką jis man sakė.
Todėl žinojau, kad jis žino.
Kai jis pasakė: "Juk tai Straussas",
man tapo aišku,
kad jis nebūtų to pasakęs,
jei nebūtų žinojęs apie Straussą.
Štai kodėl.
Gal Jimmy manė, kad tai nurims. Bet nenurimo.
Jimas Jordanas neigia savo kaltę universiteto imtynių byloje,
tačiau skandalas nerimsta.
Priešingai, žmonės susidomėjo,
ir tai tapo rimtu reikalu.
Atstovų rūmų narys Jimas Jordanas apkaltintas
nuslėpęs lytinį išnaudojimą.
Jimas Jordanas vėl pasisakė dėl šių kaltinimų...
Jimas Jordanas, tuo metu dirbęs imtynių treneriu...
Jie tai sakė Jimui Jordanui.
Jis nieko nedarė.
Kai viskas įsibėgėjo,
prabilo dar daugiau žmonių:
"Taip, tai įvyko,
tikrai, aš tai patyriau".
Šįvakar: prabilo dar daugiau buvusių imtynininkų iš Ohajo.
Kaltinimus pateikė dar daugiau aukų.
Buvo manoma, jog tai tebuvo ledkalnio viršūnė.
Tada Jordanas ėmė visiems skambinti.
Jis ėmė skambinti visiems imtynininkams.
Skambino net Adamui Disabato,
Mike'o Disabato broliui.
Aštunta ryto,
suskamba mano telefonas.
Atsiliepiu.
O jis sako: "Svekas, Adamai, čia Jimas Jordanas."
Pamaniau...
Jis pusę valandos prašė jį ginti
ir viešai pasakyti, jog tai netiesa.
Kalbėdamas telefonu jis verkė.
Jam nerūpėjau nei aš, nei kiti,
bet jis prašė, kad ginčiau jį stodamas prieš savo brolį.
Tai beprotybė.
Supratau, kad Jimmy turbūt kalbasi ir su Russu.
Ir aišku, Russas atsitvėrė tylos siena.
Jis taip ir neparašė jokio laiško.
Ir nepasiūlė pagalbos.
Jis atsuko mums nugarą.
Vertinau jį kaip savo tėvą.
Tai... labai nuvylė.
Russas teigė būsiantis kartu,
bet apsigalvojo.
Labai ilgai bandžiau gauti
Kongreso nario Jordano interviu.
Jo biuras atsisakė jį surengti.
Sužinojau, kad jis lankysis Honda gamykloje.
Ir ten nuvykau.
Imtynininkai, pvz., Danas Ritchie, teigia, kad gyd. Strausso
spintelė buvo visai šalia jūsiškės.
Kaip galėjote nežinoti, kad jis ten kasdien
prausėsi duše
ir tenkino save studentų akivaizdoje,
jei jie visi apie tai žinojo?
Atrodė, jog jis pyko,
kad buvo apie tai paklaustas.
Tai absurdas. Pasipriešinau FTB.
Pasipriešinau IRS.
Jei būčiau manęs, kad kažkas ne taip,
ar būčiau žinojęs, kad kažkas vyksta,
būčiau jiems padėjęs.
Bet nieko nematėte?
Todėl... ne. Nemačiau.
Todėl visi treneriai...
"Niekas man nesakė.
Nieko nežinojau.
Ne, to niekada nebuvo."
O gegužės mėnesį buvo numesta
tikra bomba.
Labas vakaras.
Šiandien norėčiau pateikti komentarų ir minčių
apie ataskaitą, kurią penktadienį paviešino Ohajo universitetas,
dėl situacijos su velioniu gyd. Straussu.
Metus trukęs nepriklausomas tyrimas,
už kurį universitetas buvo sumokėjęs, pagaliau buvo paviešintas.
Gerai, kad jie ėmėsi šio tyrimo,
bet rezultatai buvo labai netikėti ir labai nemalonūs.
Strausso ataskaitoje buvo pateikta informacija apie mažiausiai
177 buvusių studentų lytinį išnaudojimą
nuo 1978 iki 1998 metų.
Jokių abejonių, kad buvo ir daugiau aukų,
kurios apie tai niekada neprasitarė.
Matant visa tai surašyta juodu ant balto,
matant tuos skaičius
man tiesiog plyšo širdis.
Nežinojau, kaip toli tai pasklis.
Net neįsivaizdavau.
Todėl tai perskaitęs pamaniau: po galais.
Po galais!
Žinojau, ką mes patyrėme. Ką aš patyriau.
Ką Mike'as patyrė.
Žinojau, ką patyrė keletas kitų.
Nežinojau apie tas patirtis smulkiau
ir koks buvo to mastas.
Perskaičiau visą ataskaitą.
Ir kuo ilgiau skaičiau, tuo labiau pykau.
REZULTATAI DĖL KLAUSIMO, AR UNIVERSITETAS ŽINOJO
Mums visiems turėtų būti šlykštu.
Apie skundus ir pranešimus dėl šio lytinio išnaudojimo
sporto skyrius
ar Ohajo universiteto
Studentų sveikatos centras nepranešė aukštesnėms institucijoms iki 1996 m.,
praėjus daugiau kaip 15 metų po to, kai buvo gauti pirmieji skundai.
Labiausiai pribloškė kiekis žmonių,
galėjusių tai sustabdyti,
kurie viską žinojo ir nieko nedarė.
Nepriklausomu tyrimu išsiaiškinta, kad Ohajo universitetas
žinojo, jog gydytojas lytiškai išnaudojo studentus
dar nuo 8-ojo dešimtmečio pabaigos.
Tyrimas atskleidė, kad Strausso elgesys buvo vieša paslaptis
50-čiai Ohajo valstijos universiteto sporto skyriaus darbuotojų.
Jie žinojo ir tai slėpė.
Jie tai slėpė.
Neįtikėtina, kiek žmonių
turėjo žiūrėti pro pirštus,
kad jis taip ilgai galėtų likti nenubaustas.
...universiteto tyrimas,
ar kaltinimai gali pakenkti jūsų kampanijai?
Ši istorija išgalvota.
Kalbėjau su daugybe kolegų,
jie visi tai mato.
Jums tai nekelia nerimo?
Kongreso narys
vėl paneigė žinojęs apie išnaudojimą...
Jimas Jordanas yra bailys.
Jis bailys.
Jis ne lyderis. Jis bailys.
Jis mus apleido.
Mūsų vyr. treneris mus apleido.
Tai šlykštu.
Mačiau Russą viename imtynių renginyje. Jis ten atėjo.
Jis turi savo aurą.
Sako: "Labas, Fredai, kaip sekasi?"
Paspaudžiau jam ranką: "Labas, Russai.
Kada ketini pasakyti tiesą?"
Jis staiga sustojo ir tarė: "Fredai, apie tai nekalbėsiu.
Bet linkiu geros dienos."
Ir nuėjo.
Nuo tada su juo nekalbėjau.
Kai tik tai buvo paviešinta,
gavau galimybę pabendrauti su žiniasklaida,
ir nusprendžiau to nedaryti.
Galiausiai nusprendžiau tai padaryti, nes to nepadarė Russas.
Kaip ir Jimas Jordanas.
Žmonės, iš kurių laukei palaikymo,
to nepadarė.
Todėl nusprendžiau, kad tai padarysiu aš.
Ir padariau tai patikėtinių tarybos susirinkimo metu.
Nenorėjau kreiptis į laikraščius. Nenorėjau nieko sakyti.
Pamaniau, kad čia tinkamiausia vieta, nes man rūpi šis universitetas.
Toks jau esu...
Mano kraujas raudonai pilkas.
Geriausias laikas mano gyvenime buvo, kai varžiausi už "kaštonus".
Mačiau, kas kalbama socialiniuose tinkluose.
Beveik atrodo, kad buvau ne auka, kad pats buvau problema.
Aš nesu problema. Mes nebuvome problema.
Problema buvo blogas žmogus.
Norime, jog pasielgtumėte teisingai,
kad galėtume gyventi toliau.
Dėkoju, kad suteikėte mums galimybę ateiti čia ir pasisakyti.
Mike'as Schykas pasakė:
"Ateisiu ir pasikalbėsiu su patikėtinių taryba."
Atsakiau: "Gerai, aš su tavim. Ir aš tai padarysiu."
Nuėjau ir papasakojau savo istoriją.
Nuo 1988 m. rudens iki 1992 rudens
kentėjau dėl lytinio nusikaltėlio,
prisidengusio komandos gydytojo vardu ir dirbusio šiam universitetui.
Remiantis jūsų pačių tyrimu, universitetas apie tai žinojo.
Žinojo ir iki man įstojant, ir po to.
Šis universitetas mus nuvylė anksčiau,
o dabar jums spręsti,
kaip elgtis toliau.
Todėl palieku jums šį klausimą:
ar vėl mus nuvilsite, ar pasielgsite teisingai?
Ačiū.
Užtikrinu, kad ši taryba jūsų neignoruos.
Esame įsipareigoję elgtis teisingai.
Viešai universitetas atgailavo.
Mes, Ohajo universiteto darbuotojai, labai gailimės
dėl Strausso elgesio prieš kelis dešimtmečius.
Tai buvo smerktinas elgesys,
o universiteto neveiklumas tuo metu yra nepateisinamas.
Pripažįstame universiteto kaltę
tuo metu, kai Straussas čia dirbo.
Bet tai buvo manipuliacija, melas ir apgaulė.
Už uždarų durų
jie ėmė su mumis aršiai kovoti.
OHAJO UNIVERSITETAS SIEKIA IEŠKINIO ATMETIMO
Ohajo universitetas, nors teigė besielgiąs teisingai,
iš tiesų ėmė reikalauti bylą atmesti
dėl senaties termino.
Pagal Ohajo įstatymus ieškinį galima pateikti per dvejus metus.
Tai nutiko daugiau kaip prieš dvejus metus,
todėl tau nepasisekė.
Senaties terminas
yra paskutinis šiaudas, kurio griebiasi padugnės
lytinio išnaudojimo bylose.
Matėme tai katalikų bažnyčios atveju.
Matėme tai skautų atveju.
Tai daro įvairios organizacijos,
kurios stengiasi išvengti atsakomybės.
Tuo gynėsi ir Ohajo universitetas.
Mums taip puikiai sekėsi
slėpti gyd. Strausso nusikaltimus,
kad dabar jums per vėlu kelti mums bylą.
Šimtai ieškovų šokiruoti ir įpykę, jie priešinasi
universiteto prašymui
atmesti ieškinį dėl senaties termino.
Manau, kai jų pačių tyrimas atskleidė,
kiek žmonių buvo su tuo susiję
ir kokio masto buvo ši problema,
jie supanikavo.
Tai buvo pribloškianti ataskaita.
Ir kiek mums žinoma, 177 aukos
buvo tik maža tikrojo skaičiaus dalis.
Jų buvo tūkstančiai.
Tai nesuvokiama.
Tai buvo akivaizdus slėpimas
aukščiausiu universiteto lygiu.
Ką Ohajo valstijos universitetas tikrai išmano,
be futbolo,
tai apgaulę.
Jų strategija buvo sakyti,
kad laukėte per ilgai,
bet jie nenumatė,
kad federalinis teisėjas tai pamatęs pasakys:
"Aukos teisios,
Ohajo universitetas bandė tai nuslėpti.
Jie gynė šį grobuonį."
Ir atmetė universiteto argumentą dėl senaties termino.
Manau, staiga kai kurie galingi žmonės sunerimo.
Naujienos: šiandien Ohajo universitetas
pranešė federaliniam apygardos teismui savo sprendimą įkurti
taip vadinamą
Strausso individualios atsakomybės programą,
taip užbaigdamas maždaug pusę
jam iškeltų bylų.
Universitetas aukoms pasiūlė pinigų.
Sumą, kuri labai skyrėsi
nuo tų, kurias siūlė kiti universitetai,
įsivėlę į lytinio išnaudojimo skandalus.
Pensilvanijos universitetas prisiėmė kaltę,
ko Ohajo valstijos universitetas nepadarė.
Akivaizdu, kad šis universitetas su lytinio išnaudojimo aukomis
nesielgė taip, kaip kiti universitetai.
Buvome sportininkai vyrai,
todėl esame čia.
Į mus nežiūrima taip pat rimtai.
Vaikinai savęs klausė,
ką tai reikš kitoms vyriškos lyties aukoms,
jei priimsime šias nedideles sumas?
Galėjome susitarti.
Galėjau pasirašyti sutikimą
ir numojęs ranka išeiti.
Bet be tos mažos sumos ir jos reikšmės,
dar perskaičiau, kad jie neprisiims
jokios atsakomybės už tai, kas buvo padaryta.
"Neigiame, kad prie to prisidėjome."
Ten buvo taip parašyta.
Pamaniau: rimtai?
Jie tai vadina atsakomybės programa.
Jie bandė priversti mus su tuo sutikti.
Puikus susitarimas, universitete.
Bet viešai jie sako ne tai.
Viešai jie sako: "Jis nusprendė nesitarti".
Bet nepaisant viso to
vis tiek noriu ištiesti alyvos šakelę ir suteikti jiems galimybę
pasielgti teisingai.
Juk galų gale mes visi "kaštonai".
Jaučiame, kad manote, jog siekame sužlugdyti jūsų universitetą.
Mūsų tikslas ne toks.
Myliu šį universitetą.
Kartu galim daug pasiekti, jei suvienysim jėgas
ir jei jūs pasielgsite teisingai.
Dėkoju, kad išklausėte, O-h.
Pasakiau: "O-h",
kiti turi atsakyti: "I-o".
Bet jie to nepadarė.
Ir, kaip sakiau,
jei kam nors tai pasakai, o jie neatsako "I-o",
supranti, kad tai ne "kaštonas".
Esi kažkas kitas.
Ohajo valstijos universitetas vis dar nesuvokia
ir nepripažįsta
skriaudos, padarytos
tūkstančiams vyrų.
Tūkstančiams vyrų.
Daug skyrybų,
piktnaudžiavimas
alkoholiu ar narkotikais.
Buvo keletas bandymų nusižudyti.
Nepažįstu nė vieno vyro, kuris reguliariai lankytųsi pas gydytoją.
Nė vieno iš jų.
Padėtis labai bloga.
Žinot,
vis galvoji, kaip galėjo būti,
nes esi to dalis.
Negaliu sau leisti dažnai apie tai galvoti,
nes tai nėra malonu.
Taip.
Kartą kažkas manęs paklausė:
"Esi išgyvenusysis ar auka?"
Jie norėjo tikslaus termino.
Turėjau gerai pagalvoti, ir pamaniau:
"Išgyvenau lytinį smurtą, bet esu universiteto auka."
Advokatai ir ieškovai mano,
kad universitetas iš tiesų nori vilkinti
ar net užkirsti kelią šios bylos patekimui į teismą...
Jei jie nori leisti pinigus kovodami su mumis teisme,
tai kovosim toliau.
Jei teks kovoti dar 5 metus, kovosiu dar 5 metus.
Jei dar 10 metų, kovosiu 10 metų.
Atsakomybės siekti būtina.
Žmonės klausia: "Ar tikiesi gauti pinigų?"
Taip. Ir pasakysiu, kodėl.
Jei ką nors nubaudi,
paskiri penkių dolerių baudą ir sakai:
"Daugiau taip nedaryk".
Jie ateis ir sakys: "Gerai, penki doleriai. Štai.
Štai penki doleriai".
Ir vėl darys tą patį.
Reikia smogti į jautrią vietą,
ir ta vieta yra pinigai, kuriuos jie turės sumokėti,
nes neapsaugojo sportininkų,
kuriuos turėjo apsaugoti,
kai čia juos pasikvietė ginti universiteto garbės.
Taigi, taip. Noriu, kad jie sumokėtų.
LEMON BAY VIDURINĖ MOKYKLA INGLEVUDAS, FLORIDA
Jau septintus metus dirbu treneriu
ir tvirtai tikiu, kad šis sportas išmoko to, ko neišmoko joks kitas.
Su tais vaikinais sukuri tvirtus santykius,
turbūt tokius pat tvirtus kaip tėvas su savo vaikais.
Galiausiai jie ima tavimi pasitikėti,
tai ypatingas jausmas.
Negaliu net įsivaizduoti,
kad galėčiau jų nepalaikyti.
Oho.
Mano imtynių salėje yra siena,
ant kurios parašytas žodis "integralumas".
To mokau savo vaikinus.
Tai parodo, kas esi.
Ohajo valstijos universitete veikia
vienas didžiausių sporto skyrių visoje šalyje.
Nuo 2018 m., kai gyd. Strausso aukos pateikė ieškinį,
Ohajo valstijos universiteto sporto skyrius iš viso gavo
daugiau nei 1,2 mlrd. $ pajamų.
Atstovų rūmų narys Jimas Jordanas neatsakė į filmo kūrėjų kvietimą
duoti interviu.
Russas Hellicksonas neatsakė į filmo kūrėjų kvietimą
duoti interviu.
Ohajo valstijos universitetas nedavė filmo kūrėjams leidimo
paimti interviu iš patikėtinių tarybos atstovo.
2023 m. kovą universitetas paprašė Aukščiausiojo teismo
jį išklausyti,
teigdamas, kad suėjo senaties terminas.
2023 m. birželį Aukščiausiasis teismas prašymą atmetė.
Byla išsiųsta atgal į apygardos teismą
tolesniam nagrinėjimui.
Subtitrus vertė: Mindaugas Kiaupas TransPerfect Media