Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Alle som vokste opp i Ohio ønsket å være en Buckeye.
Ohio State er en
vinneridentitet,
og det er dette vi er.
Påvirkningen fra Ohio State idrettsavdeling
kan ikke overdrives.
Den gir slik stolthet.
-O-h! -I-o!
Det var og er
blant de best utstyrte, mest velfungerende
mest påkostede idrettsavdelingene
i landet.
Det er gullstandarden for college-sport.
Hvis en er Buckeye-utøver på Ohio State, er du superhelt.
Jeg var stolt av å være en Buckeye.
Det betød mye.
Vi tenkte vi var Ohio State-utøvere.
Det var det alt handlet om.
Vi blødde OSU.
Buckeyes er en religion.
Men vi trodde på Ohio State-universitetet.
Vi trodde på Scarlet and Gray
Til vi fikk vite sannheten.
STILLE!
Beskyldninger om overgrep
gjennom 40 år ved Ohio State-universitetet.
Ohio State etterforsker en tidligere behandler
for brytelaget til Buckeye,
behandleren dr. Richard Strauss.
I kveld, kun på Four, er offeret som sier han er den som
utløste etterforskningen her og snakker om påstandene.
Da jeg begynte å rapportere fra den opprinnelige historien,
handlet det om èn mann,
en bryter ved Ohio State-universitetet,
som påstod at han ble misbrukt av en laglege.
Jeg tenkte først:
"Kan det være sant? Jeg lurer på om det er sant."
Men det han sa, var så eksplosivt,
at en universitetslege
skulle ha seksuelt misbrukt ikke bare ham, men andre utøvere også,
og at dette hadde pågått i flere tiår.
Og ganske riktig, andre stod også frem.
Enda en student...
To andre tidligere Buckeye bryter-studenter har stått frem...
Flere ofre har stått frem med påstander mot...
Og det åpnet slusene for meg.
Nye detaljer
om påståtte seksuelle overgrep
fra en OSU lege for brytelaget.
Hvem var denne anklagede legen?
Jeg hadde vansker med å finne informasjon.
Det er vanskelig å finne
et bilde av dr. Richard Strauss.
Universitetet hadde ikke mange bilder
av mannen.
Han er som en gåte.
Det er merkelig.
Det føles nesten som om det var med vilje,
og det gjorde det mer urovekkende.
Vi har alltid vært en stolt Buckeye-familie.
Da jeg forlot min sønn på studenthjemmet på OSU
da han var 18, den første som flyttet ut av redet,
gråt jeg da jeg dro.
Men jeg tenkte: "Han er i gode hender.
Han er ved Ohio State-universitetet."
Alle ble sluppet av ved Ohio State.
Jeg vil vite hvorfor det skjedde med dem.
Hvordan en overgriper kunne få bli på skolen...
i 20 år.
Hvordan skjedde det?
Da Ohio State-skandalen brast...
tenkte jeg først
at jeg ikke ville involvere meg.
Dette var et dypt hull jeg ikke var forberedt
for akkurat nå.
Så jeg lot det være.
Jeg er lærer i offentlig skole, og en dag
satt jeg på lærerrommet
og noen av de andre snakket om det.
Og...
en av de mannlige lærerne, en eldre fyr,
sa: "Vel, det kan jeg ikke tro.
Hvis jeg var der,
om det var meg...
ville jeg banket fyren."
Og jeg tenkte,
"Du aner ikke hva du snakker om."
Og den neste tanken var:
"Jeg blir nødt til å snakke om dette. Shit. Nå skjer det."
For Buckeyes blir det Dan Ritchie.
Bli der!
Bli på beinet!
Jeg begynte med bryting fordi far syns
det var en bra sport.
Han kan bli sterkere
og komme i form.
På den tiden var jeg mager.
Men det var noe med bryting.
Jeg vokste med det.
Det ble en del av meg.
Det var ganske utrolig.
Jeg likte å være på matta alene, stole på meg selv.
Jeg vet at hvis jeg jobber hardt og vinner,
er det fordi jeg gjorde jobben.
Og jeg gjorde jobben.
Og jeg vant.
I starten av sesongen viste treneren min
meg rangeringen
og sa: "Du er rangert som nummer èn i staten."
Jeg sa bare: "Hva?"
Det var utrolig.
Selv om Ritchie kommer fra en skole i sør,
mange tvilte på egenskapene hans på grunn av det,
har han vært dominerende i år.
Hele
sesongen var jeg ubeseiret og jeg vant delstats-turneringen.
Delstatsvinneren i 1988
på 167 i dobbel A, Dan Ritchie.
Dan Ritchie!
Det gav meg
stipendet til Ohio State.
Jeg kom dit i 1988.
Hjembyen min
har 32 000 innbyggere.
På Ohio State
var der 50 000 studenter, det var overveldende.
Men jeg tenkte at hvis jeg har bryting,
så har jeg noen å være sammen med.
Jeg bodde på rom med Mike Schyck, også han bryter,
og vi fant tonen med en gang.
Første gang jeg møtte Dan...
hadde han en Vanilla Ice-lignende
barberingen på hodet.
Jeg tenkte: "Er det
romkameraten min? Å nei."
Men ganske snart ble vi bestevenner.
Vi elsket begge bryting. Mer enn elsket.
Bryting var
alt for meg.
Helt siden jeg var barn.
Kom igjen, Mike!
Jeg var mager i oppveksten.
Hvis vi fortsetter
å jobbe, klarer vi delstatsnivå.
I åttendeklasse slo jeg en senior.
Jeg kom til stat.
Jeg var første 8.-klassing som kom til delstatsmesterskapet.
Jeg var i delstatsfinalen,
tok andreplass.
I andre studieår kom jeg på tredje.
Så vant jeg de to neste årene.
Vinner av 67-kilos klassen, Mike Schyck.
Jeg fikk mange
brev fra skoler som ville rekruttere meg.
Også en melding
fra hovedtreneren ved Ohio State, Russ Hellickson.
Han var to ganger olympisk mester.
Og han var en av de beste trenerne i landet.
Folkens, jeg sitter der
i hjørnet som brytetrener.
Jeg ser ikke nok kamp.
Russ begynte som ny trener ved Ohio State
og han lovde å produsere vinnere.
Det var det jeg ville.
Om ikke annet, før dere drar hjem
vil dere være i planetens beste form.
Hellickson hadde med assistenten sin, Jim Jordan,
som var en legende.
Jeg så ham vinne sin første NCAA-tittel.
Og sin andre nasjonale tittel året etter.
Det var utrolig.
Jeg valgte Ohio State
på grunn av Hellickson og Jordan.
Og programmet de utviklet.
De ville ta det hele veien. Jeg sa jeg ville gjøre det.
Ohio State-laget
skulle gi meg sjansen til ikke bare å bli nasjonal mester.
Jeg hadde store planer.
Jeg ville bli olympisk mester.
Russ Hellickson, olympisk mester,
kunne få drømmen til å gå i oppfyllelse.
Alle visste hvem Jim Jordan var.
Fyren var et dyr.
Veldig religiøs, ærlig. Han var den gode fyren.
Samtidig kunne han slå fra seg.
Han var den perfekte mannen.
Etter en tett kamp
sa Jim til meg:
"Det var en bra kamp.
Vi tar deg inn på laget."
Jeg var glad for å være på laget.
Veldig glad.
Jeg så mye potensiale på Ohio State.
En ser seg rundt,
og tenker nasjonale vinnere.
Kjør på.
BROWN TRENINGSROM
Før året skoleåret startet,
tok vi legesjekk.
Jeg var på legesjekk på high school, der fastlegen gjorde minimalt,
du var inn og ut.
Dette var noe annet.
De hadde en omfattende legesjekk
hvor der var flere stasjoner.
En gikk til en stasjon og fikk tilpasset tannbeskytter.
Så gikk en til neste
og de tok blodtrykket.
På neste sjekket de refleksene.
Til slutt kom vi til en kø
rett fremfor
en dør.
Køen var dyttet bakover.
UNDERSØKELSESROM
Og noen eldre elever kommenterte:
"Dette kommer til å ta tid."
De sa: "Legen vil like deg."
Og så fniste de og lo litt
og jeg forstod ikke.
Så var det min tur.
Du gikk inn i rommet,
legen stod der.
Han hadde hvitt hår.
Han fikk deg til å slappe av fordi han var en fin fyr.
Doktor Strauss
ble presentert som en aktet
idrettsmedisinsk lege på Ohio State.
Dr. Strauss er indremedisiner
og spesialist i sportsmedisin ved OSU.
Han er også redaktør av
Physician and Sports Medicine.
Han var dr. Richard Strauss fra Ohio State-universitetet.
Han hadde et skilt som beviste det.
Han undersøkte hele kroppen.
Undersøkte huden,
for innen bryting kan hudproblemer
holde deg borte fra matta.
Han undersøkte under armene, og vitale funksjoner.
Så ba han meg skru av lyset.
Han satt seg på en stol
og...
tok på siden av bena og sa:
"Greit, av med dem."
Det er mørkt. En kan ikke se noe.
Jeg ser mot ham og han har en lyspenn.
Jeg står der
å ser ned på en mann med en lommelykt
i munnen på nivå med underlivet mitt,
og jeg ser toppen av hodet hans.
Det er veldig rart.
Og så tok han tak i penisen din.
Han flyttet rundt på den.
Jeg var målløs.
Hele tiden
satt du der og prøvde
å snakke deg selv fra en ereksjon. Jeg lyver ikke.
Det er det eneste du prøver...
nå setter du spørsmålstegn ved seksualiteten din...
hva... og han avbryter deg rett før
du sier noe: "Jeg er bare nøye."
Når vi kom ut, gjorde vi alle...
vi tøyset fordi vi ikke visste hva vi
gikk gjennom.
Jeg hadde nok samme uttrykket,
"Hva var det? Jeg forstår ikke."
Alle lo av deg.
Det føltes feil, men jeg aksepterte det.
Det er ikke noe vi vil
ha
mange samtaler om.
Løp halvannen kilometer så fort du kan.
Husk tiden.
Trenerne oppførte seg normalt.
De brydde seg ikke.
De fokuserte på treningen.
Ferdig, gå.
Jeg er fra en konservativ familie:
Gjør som du får beskjed på.
Gjør dette, ok. Treneren sier du skal, ok.
Treneren sier gå dit, ok
Jeg visste ikke hva det var, men vi er her for å bryte.
-O-h! -I-o!
Mens sesongen utviklet seg,
banket Russ og Jimmy livskiten ut av oss.
Tre ting blir nøkkelen til suksess.
I dag konsentrerer vi om oss selv.
De tok meg fra gjennomsnittlig,
til å bli en god bryter.
Og jeg hadde en flott karriere, jeg vant alt.
En nydelig rull av Grandy av Schyck.
Han lagrer posisjonen.
Nå prøver han takedown.
Han klarte det.
De fleste på laget var fantastiske.
Der kom den, junioren fra Ohio State er vinneren.
Gjorde Strauss med sinna?
Ja, men jeg trodde at sinne
hjalp meg med å oppnå ting.
Jeg følte jeg trengte sinnet.
Når jeg gikk på matta, var jeg som de andre,
jeg var der.
Bekymringer om karakterer og jenter,
bekymringer om Strauss og alt annet, forsvant.
Ritchie, 21 seire, 9 tap og 2 uanvgjort.
Litt av en rekord for en nykommer.
Jeg la det til side.
Puttet det en plass hvor jeg ikke trengte
å tenke på det.
Det fungerte en stund.
Men det ble verre.
Dr. Strauss var laglegen
og den vi hadde.
Hvis vi ble syke, gikk vi til ham.
Trengte vi medisiner mot noe,
gikk vi til ham.
Skadet vi oss, var det ham vi gikk til.
Hver eneste gang
var det full kroppsundersøkelse som alltid endte
i en undersøkelse av genitaliene.
Og mannen brukte aldri
hansker.
Det var alltid hud mot hud.
Med den ene håden holdt han testiklene.
Den beste måten å beskrive det på, er som de
kinesiske ballene en snurrer på mot stress.
Og samtidig spør han meg hvordan det går,
om jeg hadde kjæreste,
om jeg var seksuelt aktiv.
Det var ikke bare
at han gjorde sånn.
Ansiktet var så nært at du kunne kjenne pusten hans på penis.
Jeg følte at noe var galt,
men jeg var en naiv guttunge.
Bryting på college er ikke enkelt.
Vi lærer å tåle vanskelige ting.
Så
jeg klagde aldri.
Men, jeg var alltid der inne.
Journalen min
var flere cm tykk da jeg var ferdig.
Hundrevis av ganger.
Jeg ble skadet hver gang jeg var på matten.
Bryting
er en brutal sport.
Det er egentlig en slåsskamp med regler.
En blir banket og forslått.
Jeg hadde forstuet ankelen,
og dr. Strauss
holdt opp
røntgenbildene og så på dem. Og etterpå
ba han meg å reise meg og kle av meg.
Han fant en stol, kom bort til meg og utførte samme genitale undersøkelse,
og sa han måtte sjekke at jeg leges
og at lymfeknutene ikke var forstørret.
Han sa: "Du er en rasehest som må holdes i gang.
Måten å gjøre det på, er grundige undersøkelser."
Jeg har aldri sett på meg selv som et offer.
Idrettsmentaliteten jeg kom fra er at hvis noe er dumt,
løser du problemet.
Og måten vi løste det på som idrettsfolk,
var å bagatellisere det.
Og vi bagatelliserte det åpenlyst.
Gutta spøkte hele tiden:
"Jeg må til doktoren", og hvis vi var flere sa de:
"Pass ballene."
Han fikk kallenavn.
Strauss het Gelèpoten eller Gelèfingern.
Jeg hørte noen kalle ham doktor gledesgutt,
og mer direkte:
"Hva er i veien med fyren?"
Det var en skitten hemmelighet som vi gikk på tå hev rundt,
og vi tålte det,
for vi var Buckeyes.
Det finnes ikke en mer macho kultur enn idrettsutøvere og brytere i Midtvesten.
Der er mange macho-dimensjoner i denne historien.
STORE PENGER
Jeg har skrevet artikler
om Ohio State-universitetet.
Buckeye Nation er en ekte identitet for millioner av mennesker.
Og kjernen i identiteten er å være Midtvesten-tøff.
For menn er det å etterligne kriger-arketypen.
Det handler om å være uovervinnelig og dominant.
Spesielt for mannlige idrettsutøvere.
Alt som er dårligere blir avvist med sinne.
Jeg ser folks om sutrer og klager.
Jeg ser pysete uttrykk i ansiktene
fordi noen tok noe fra de.
Folkens, dette er en tøff sport.
Hvis du ikke vil være del av det, så kom deg til ut.
Se situasjonen med Strauss gjennom den linsen.
Så hva skjer
om noen dominerer deg fysisk. Om du er bryter
og noen dominerer deg fysisk, taper du.
Hva om han veier halvparten så mye?
På idrettsspråket kalles det ujevn kamp.
I denne verden, hvilken mann er du da?
Og om han misbruker deg seksuelt?
Vil du snakke frivillig om det?
Vil du innrømme det?
Hvis du gjør det, er mennene rundt deg mottakelige
for å høre om det?
Min mor sa det en gang.
Hun spurte om jeg fortalte Russ eller Jim
de tingene de hadde fått vite.
Å si det innebar at de ikke visste det.
Trenerne våre visste det.
Noen klagde på Strauss
til Jim Jordan.
En av bryterne sa:
"Hvorfor må den fyren alltid sjekke ballene våre,
pikken vår."
Jim Jordans svarte:
"Gjorde han det mot meg,
ville jeg brukket nakken hans."
Han visste det.
Og Russ visste.
Omfanget av det Strauss
kan ha gjort under fysiske sjekker
eller medisinske undersøkelser
når de var skadet, virker å være over streken,
men ble aldri tydelig fortalt meg.
Jeg bare merket at han var litt for invaderende.
Han var alltid tett på utøverne
under innveiing.
Han tok alltid på dem
og snudde dem.
Han tok dem på
magen og snudde dem.
Når han sjekket huden
tok han alltid på den.
Jeg sa en gang:
"Du er for nærgående."
Han sa bare: "Jeg er nøye."
Jeg sa: "Det plager noen.
Noen utøvere er var for sånt."
Han bare avfeide det.
En liten prat og ingenting endret seg.
Menn på den tiden
snakket ikke om seksualitet og følelser.
Og jeg tror trenerne syns det var ukomfortabelt
og snudde det blinde øyet til.
Russ Hellickson er din surogatfar mens du
går på Columbus, Ohio.
Om han ikke mener det er grunn nok til å bli kvitt fyren,
er det sånn det er.
HOLD KJEFT OG TREN
Noen av gutta klarte å prestere på den måten.
Jeg klarte ikke å prestere i et slikt miljø.
Og jeg hadde indre problemer
fordi jeg ikke klarte å gjøre det
jeg visste jeg kunne sportslig sett.
Så jeg skammet meg over å ikke være tøff nok til å tåle det.
Når folk hører disse historiene,
er det mange menn som sier:
"Jeg ville banket ham, gjort slik
eller slik.
Hva mener du tok på deg?
Hvorfor banket du han ikke?"
Måten Strauss gjorde det på,
det var aldri sykepleier
eller en annen behandler tilstede mens han undersøkte oss.
Aldri.
Det var alltid hans ord mot ditt.
Ja, jeg kunne ha
slått ham i hodet, men hva ville skjedd?
Tenk om jeg kom ut og det lå en hvit, bevisstløs mann igjen.
Og tenk på at fyren har vært
ansatt på universitetet siden 1979.
Så hva skal jeg gjøre?
De ville
kastet meg ut av skolen.
Han hadde jobben og ville fortsatt,
mens jeg ville mistet stipendet.
Vi hadde mye å tape.
Jeg var ikke rik,
hadde ikke mye penger.
Så stipendet var avgjørende.
Vi var maktesløse.
Det jeg visste, var at jeg ville bli amerikansk mester,
og jeg ville ikke
provosere det viktige Ohio State-universitetet.
Og helt ærlig, det han gjorde mot meg,
kanskje det ikke var noe galt med det.
Jeg visste ikke.
Han er en merittert lege.
Han har gått Harvard.
Han har jobbet i Chicago og Pennsylvania.
I militæret.
Han publiserer akademiske artikler.
Han har et kjapt svar til alt du sier.
Og du er en ungdom på 18-19.
Enda viktigere,
han hadde en maktposisjon.
Om han ikke godkjente dem fysisk,
om de ikke lot ham undersøke dem, fikk de ikke konkurrere.
Han hadde all makten.
Og de gjorde ingeting.
Så Strauss ble oppmuntret.
Vi kom ned
fra bryterommet og bekymret oss
over vekten, så vi gikk ned
i badstuen i 20-25 minutter.
Og ganske sikkert, der satt Strauss sammen med oss.
Deretter gikk han
i dusjen med oss.
Og Strauss hadde ansiktet vendt utover.
Det er som en mikrofon.
Når en dusjer, dusjer du slik.
Han dusjet sånn,
han dusjet slik at han så på oss.
Han var først inn og sist ut.
Så kom han ut.
Så så han en ny gruppe på vei ned og det var som:
"Oi, jeg glemte å vaske der. Jeg må inn i dusjen igjen."
Og gikk i dusjen igjen.
Russ lot ham
ha et skap i garderoben vår.
Så Strauss var der hele tiden, så på når guttene
kledde av seg, tørket seg, kledde seg.
Han gjorde ingenting, løp ikke.
Han trente ikke.
Han dusjet flere ganger om dagen
sammen med mannlige idrettsutøvere.
Det var så åpenbart.
Han ble opphisset mens han så på oss.
Det var, det er ikke noe jeg egentlig vil...
huske.
Å lagre ting er ikke...
Jeg sa:
"De blir nervøse når du dusjer med dem."
Han svarte bare:
"Du dusjer jo med dem."
Jeg sa: "Ikke i en time."
Det var tydelig at Strauss
likte å være i dusjen med utøverne.
Derfor dusjet han mye.
Og vi er klar for action.
Dommeren i dag er Fred Feeney,
en av de fremste i staten fra Columområdet.
Han har holdt på lenge.
Wow, for en kamp!
Jeg var på kamp og når den er over,
signerer du og drar.
En blir ikke.
Du hilser ikke på folk.
Du kommer deg ut,
for noen er forbanna.
Du kommer deg ut.
Jeg gikk inn og,
en kler av seg, dusjer og drar.
Så enkelt.
Mens jeg var der, kom Strauss inn.
Jeg kjente Strauss etter å ha vært i området
rundt OSU.
Har kjent ham lenge.
Jeg sa hei, hvordan går det.
Og han svarte bra.
Og kommenterte kampen.
Så kledde han av seg rett ved siden av meg.
Samtidig var det mye plass der borte hvor han kunne
kledd av seg på.
Jeg spurte hva han gjorde.
Han sa "Jeg skal noe i kveld,
så jeg tar en dusj."
Ok.
Så jeg kledde av meg,
tok et håndkle rundt meg og gikk inn i dusjen.
Etter kort tid
kom Strauss inn i dusjen.
Der var god plass men han stod rett ved siden av meg.
Dusjen, jeg er her og han er der.
Ikke sant?
Før jeg vet ordet av det,
ser jeg på ham og ser at han ikke vasker seg.
Han masturberer. Han står ved siden av meg og masturberer.
Jeg tenkte hva faen gjør du?
Han sa bare: "Jeg vasker meg."
Det er en merkelig måte å gjøre det på.
Jeg husker jeg snudde meg litt, og rett etterpå
føler jeg hånden hans på rumpa.
Og...
Jeg kan ikke forklare hvorfor det påvirket meg på den måten...
Det påvirket meg sånn at jeg ikke engang responderte.
Der jeg skulle ha slått ham ned
på det tidspunktet.
Men jeg gjorde ikke.
Jeg gikk ut, til skapet mitt og begynte å kle på meg.
Srauss kom ut med håndkle rundt seg.
Og han hadde en tydelig ereksjon.
Jeg sa: "Hva gjør du?
Hva faen gjør du?"
Han sa: "Ikke noe galt. Du har fin rumpe.
Du har flott penis,
du bør være stolt."
Igjen var jeg overveldet av hvor dumt dette var,
så jeg kledde meg uten et ord.
Da jeg kom ut, ved enden av gangen,
stod Russ Hellickson og Jim Jordan der.
Jeg så på dem
og sa: "Strauss masturberte ved siden av meg i dusjen."
De så på meg.
Jim Jordan så rett på meg og sa:
"Det er Strauss. Du vet hvordan han er."
Og Russ var enig.
Mens jeg gikk ut
begynte jeg å dytte det nedover
og nedover.
Jeg kunne ikke håndtere det.
Jeg gjorde ikke det.
Og du skal få vite at det ikke bare skjedde
med bryterne.
Turnerne
hadde treningsrom i Larkins Hall hvor også
bryterommet var. Han hadde skap
i garderoben deres.
Skap i fekterommet.
Han hadde skap i fotballrommet.
Jeg hørte han hadde skap
der svømmelaget var.
15-16 ulike idretter.
Det er sprøtt.
Han er overalt.
Hockey handlet om
at en var kanadisk.
En ville være hockeyspiller.
Det var målet, drømmen.
Jeg dro til ishallen tidlig.
De kalte meg hallrotte.
Og jeg elsket spillet.
Jeg var heldig i 1985
og vant det nasjonale juniormesterskapet.
Flere skoler ville ha meg.
North Dakota ville rekruttere meg.
Men Ohio State passet meg bedre.
Jeg fikk begynne med en gang.
Målet mitt
var å dra til Ohio State, utvikle meg i fire år
og spille proft.
Ohio State gav fullt stipend,
og det var utrolig.
Alt jeg hadde håpet på
til da hadde skjedd.
Jeg var glad.
Mitt første møte med dr. Strauss,
var ti dager etter at jeg kom til OSU.
Vi dro til hallen og tok de medisinske testene.
Han var snill
og spurte hvor jeg var fra.
"Velkommen hit.
Har du blitt undersøkt før?"
Jeg sa: "Ikke som jeg kan huske."
"Har du blitt sjekket for brokk?" og jeg sa nei.
Han sa: "Kan du ta av shortsen?"
Jeg visste ikke hva brokksjekk var.
Jeg visste ikke hva jeg ikke visste.
Jeg husker jeg tenkte
at det var merkelig.
Jeg dissosierte meg fra det.
Noen sa: "Du må ha en stor penis",
underforstått
"fordi du var inne så lenge.
Bra for deg."
Jeg forstod ikke hva det betød,
men ok.
Så dro jeg.
Jeg burde spurt om det var normalt.
Hvorfor må alt dette skje?
Men jeg stolte på Strauss fordi han var lege og dette jobben hans.
Han var ansatt for dette.
En er så glad for å være
på Ohio State og spille sporten du elsker.
Du er der du vil være.
Så jeg var der noen ganger.
Og hver gang
sjekket han brokken.
En gang fikk jeg et slagskudd i foten.
Første han sa var: "Ta av buksa."
Og han sjekket for meg brokk.
Men jeg tenkte
at det var foten min som var vond.
Men han var legen vår.
Dette må være normalt, for ingen har sagt noe.
Men det påvirket meg veldig.
Så jeg gikk til treneren
etter jul og prøvde å fortelle at noe ikke stemmer
med legen.
Han er litt annerledes.
Og du vet...
Han sa bare:
"Ikke bry deg om legen. Bry deg om å spille."
CHARLOTTE REMENYIK Fektetrener, Ohio State 1978-1999
Mor var eneste kvinnelige trener for et herrelag
på Ohio State-universitetet.
Hun var fektetrener for kvinner og menn.
Så snart mor
overtok herrelaget,
fikk hun høre fra de mannlige fekterne
at det var noe galt med Strauss.
Han stirrer på menn som dusjer
og er mer tilstede enn det som er normalt.
Jeg husker en episode
veldig godt.
Kjæresten min da, treningen var slutt
og øret hans blødde.
Mor ba han gå til behandlingsrommet
og se om det var noe de kunne gjøre for ham.
Jeg gikk med ham
og Strauss var der.
Da han så kjæresten min: "Selvfølgelig, kom inn."
Så ble døren lukket.
UNDERSØKELSESROM
Umiddelbart etter
undersøkelsen, kom han ut og sa:
"Jeg viste det blødende øret,
og det første Strauss ba meg om, var å ta av shortsen."
Han fortalte mor hva som hadde skjedd.
Hun gikk for å diskutere situasjonen med sjefen.
KONTORER FOR OSU IDRETTSAVDELING ST. JOHN'S ARENA
Fektetreneren sa:
"Jeg er veldig bekymret for en upassende atferd."
Det er tydelig at hun ikke vet alt.
Hun vet det er ugreit
for en lege å dusje med utøverne.
Hun vet det er upassende
at han tafser på utøverne når problemet ikke er i skrittet.
Så hun leverer sin første klage.
ADMINISTRASJON
Deres holdning var
at det var rykter.
Kom med bevis.
Jeg kan ikke gjøre noe uten bevis.
Svaret til idrettsutøverne var:
"Vi trenger bevis.
Vi trenger noen som vil stå frem.
Jeg står sammen med dere.
Jeg vil støtte dere og snakke."
Men hun fikk ingen med.
Mor klagde på Strauss til ledelsen selv.
Hun traff dem jo med jevne mellomrom
fordi de var sjefene hennes.
Hun klagde på dr. Strauss
i år etter år,
for fekterne var der i tre-fire år,
og så kom det nye.
Det var ikke en engangshendelse.
Det var regelmessig og kontinuerlig.
Og ingenting ble gjort.
Når var du direktør for sportsmedisin?
-1990-2004 -Ok.
I den rollen, hadde du ansvar for å veilede ansatte?
Ja.
Hadde du ansvar for å veilede Richard Strauss?
Ja.
I ofrene av Strauss sitt søksmål mot Ohio State i 2019
tok advokatene vitneforklaringer fra tidligere ansatte.
Dr. John Lombardo veiledet Strauss
i idrettsavdelingen fra 1993 til 1995.
Det er din jobb å sørge for at studenter
ikke opplever seksuelle overgrep fra lege?
Ja.
Fektetreneren
har historier og bevis
som hun går til overordnede med
mange ganger, gjennom flere administrasjoner.
Jeg skal vise deg
et brev du skrev datert 7. november 1994.
Hva gjør skolen?
Det samme som John Lombardo gjør i 1994.
Fra første setning:
"Jeg har etterforsket bekymringene fra fektetrener
Charlotte Remenyik,
angående utøverne hennes.
Jeg har snakket med henne,
og bekymringene er basert på rykter som er gjentatt i ti år uten hold."
Hun svarte effektivt tilbake:
"Så du baserer dette på rykter
og du vil si det er dette vi har å gå på
på grunn av din, i beste fall, inkompetanse."
Har du noen gang snakket med fektere
på OSU om påstått kritikkverdig oppførsel av Strauss?
Nei.
Folk har ikke telefoner
for å filme dette.
Skolen har ikke tatt noe ansvar
for å håndtere
mengden av klager som kom før dette.
Mor fortalte i detalj de historiene hun hørte.
Og det eneste svaret var: "Gi oss en form for bevis."
Tok noen på OSU kontakt med studenter angående Strauss, som du vet om?
Ikke som jeg vet om.
Rykter og antydninger. Hva kan det ellers være?
Ja, det er rykter
når en lar være å dokumenterer noe skikkelig.
Spurte du behandlere
om Strauss oppførte seg upassende?
Ikke som jeg husker.
Spurte du trenere om han
hadde oppført seg upassende mot studenter?
Ikke som jeg husker.
Skolen lar ham være.
Men til slutt skaper det nok bråk til at Strauss sier:
"Greit, jeg tar ikke fektelaget."
Han har andre lag.
Dr. Strauss har foreslått at en annen lege
får hovedansvaret for fekterne.
Jeg vet ikke om det var hennes gjentakende ønske,
men jeg vet at det tok
lang tid, over et tiår før det skjedde.
Charlotte Remenyik var den ensomme ulv, den ene stemmen:
"Dette kan ikke fortsette."
Men selv etter at universitetet sin trener
stod frem og nektet ham å treffe utøverne hennes,
stoppet ingen ham å gjøre det mot alle andre.
Tenk det. Den kvinnelige fektetreneren
blir bekymret basert på det hun hører.
Hun er ikke i garderoben,
men har hørt nok til at hun
tar det med overordnede.
Hvordan kunne dette fortsette?
Hvorfor sa ikke noen noe?
Kanskje fordi OSU-lagene dominerte.
For en seier.
Randlemann vinner for Ohio State.
Rex Holman.
Og ingen ville besudle det med en skandale.
Men det var ikke alle lagene som var så gode.
Fremdeles var der stille.
Så klikket noe.
I tillegg til å være laglege, var Richard Straus
en pioner innen steroider.
BRUK AV ANABOLE STEROIDER
Han publiserte artikler
om anabole steroider.
BIRKNINGER VED STEROIDER
På 80-tallet når lærer om samspillet
mellom steroider og prestasjon
og prestasjonsfremmende midler og hva de kan gjøre,
er Richard Strauss i front.
En fotballspiller sa at å konkurrere mot en på steroider,
er som å gi dem tre meters forsprang
på hundremeteren.
Det er et kraftig insentiv om å spille rulett
med et svært kraftig og potensielt farlig stoff.
Vi skal snakke med sportslegen
som har forsket på steroider.
Anabole steroider
har ikke vært viktig for folk flest
fordi de ikke har hørt mye om dem.
Flere kilder fortalte at de fikk steroider
fra Strauss.
Og flere kilder fortalte at han distribuerte steroider.
Jeg snakket med en behandler.
En av jobbene hans
var å distribuere steroider til idrettsutøverne.
Det var da folk
begynte å fortstå
hvordan en kan lure systemet.
Og Strauss ble sett på som ekspert.
Et lite kontor fungerte som undersøkelsesrom.
Han hadde et medisinskap der som var låst.
Bare han hadde nøkkel.
Der var anabole steroider.
Strauss visste om testingen og alt det.
De tok oss inn for å få B-12 sprøyte, sa de.
Jeg hadde tatt B-12 sprøyte før,
men dette var annerledes.
Det var rett før Big Tens og nasjonale konkurranser.
Jeg husker de gav oss en stor dose.
De sa det var B-12
men jeg tror ikke det.
Jeg tror det kan ha vært testosteron.
Følte du deg annerledes?
Jeg følte meg bra.
Jeg følte meg veldig bra.
Jeg kjente energi
og det gikk raskere å komme seg.
Jeg tror ikke B-12 gjør det med deg.
Der var en kasse der det stod "Kun for dyr."
Vi kalte det dyrejuicen.
-Kom den fra Strauss? -Ja.
Og... Jeg vet ikke.
Mange ble store på OSU
på 80-tallet og tidlig 90-tall.
Om kortene ikke var i hans favør før,
gav dette Strauss
muligheten for kompromitterende informasjon
Om han skulle si:
"Han tyster på meg
fordi jeg gav ham steroider",
ville det være nok til å miste stipendet.
Og tenk om du var treneren
og du visste at legen
gir ut steroider til utøverne dine, eller om du er sportsdirektør.
Ville ikke du nølt med å provosere laglegen
og ta med det som kommer. Kanskje han spiller skittent?
En kan lure på hvem som fant ut at:
"Det er bedre å være taus,
for om vi gjør det rette, kvitter oss med ham og dette blir kjent,
blir det bråk."
Jeg tror historien er mer komplisert enn steroider.
Og det er ikke hovedgrunnen til at folk ikke snakket om det.
Folk kunne ikke, i fortid,
og jeg tror i noen grad enda, kan ikke forstå
hvordan dette kunne skje.
Hvordan kunne disse
18-, 19-, 20-år gamle idrettsutøverne,
hvordan i alle dager
kunne de bli offer for seksuelle overgrep?
Så vi er tilbake til skam.
Vi liker ikke å se på menn som offer
på denne måten.
Det har skadet dem,
ikke bare når det gjelder hva folk tenker om dem,
men når det gjelder hva de tenker og tenkte om seg selv.
Richard Strauss brukte dette til sin fordel.
Strauss misbrukte ikke alle.
Han hadde en måte å sirkle inn unge menn
som for det meste var fra bygdesamfunn,
som brukte all av tiden på skolen
på å fokusere på sport,
og var seksuelt uerfarne.
Og naive.
Mange var den første i familien
som gikk på college,
og de var helt avhengige av idrettsstipendet.
Han visste å sirkle inn disse guttene.
Og han preparerte dem for mer.
Han var alltid grei mot deg, gav komplimenter.
Han manipulerte deg,
men du forstod ikke at det var det som skjedde.
Når en er 18-, 19-, 20-år gammel
har en ikke hørt om overgripere.
En har ikke hørt om grooming.
Spesielt grooming.
Jeg hadde aldri hørt det før.
Men det var akkurat det han gjorde.
Han innyndet seg med deg.
Han ble din venn.
Han tok bilder av gutter,
gav deg kortet sitt
og sa han kunne hjelpe deg til en modellkarriere.
Vi så ham ofte med et kamera.
Han tok bilder av Jim Jordan til Russ Hellicksons bok.
Å, tar legen bilder?
Og en hører at han er skikkelig god.
Han tar gode svart-hvitt-fotografier.
Vi hørte at en bryter fikk fotoshoot
og fikk litt modelljobb fra det,
modell-kontrakt.
Og han fikk suksess som modell, tjente penger.
Og det var litt sånn wow.
Så bra.
Om sommeren
prøvde jeg å få modelljobb
for å tjene litt ekstra.
Strauss sa:
"Om du trenger bilder, kan jeg ta dem.
Jeg er fotograf."
Jeg er en fattig college-student.
Jeg spør hvor mye det vil koste.
Han sa: "Ikke noe. Jeg gjør dette for moro."
Så jeg dro til huset hans.
Han...
han hadde et lite studio i et rom.
Og han sier:
"La oss ta noen bilder uten skjorte på."
Og jeg tok bilder uten skjorte på.
Så la han hendene på meg.
Og han begynner å dra ned buksa,
og jeg tenker at nei, det gjør jeg ikke.
Han tok ut negativene og sa:
"Hva med disse bildene?"
Vi gikk tilbake til bildene og...
Jeg ser tilbake på situasjonen.
Jeg satt meg selv i den situasjonen.
Hvorfor gjorde jeg det?
Jeg vet hvordan denne fyren er, og jeg satt meg i situasjonen.
Er det min feil?
Hvorfor satt jeg meg selv i situasjonen?
Men jeg gjorde det.
Jeg fikk stadig høre:
"Du er Strauss' favoritt, er du ikke?
Du er Strauss' favoritt."
Og så var Strauss alltid der.
Så ja.
Søren.
Dytt ham, Dan!
Han var alltid der.
Du kom ut fra isen, og han var der.
Og om noe skjedde, sjekket han deg selvfølgelig.
Du har ikke et valg.
På det nivået må du klare å skille,
legge bort dritten.
Du er på isen for å gjøre en jobb.
Og... jeg klarte det ikke.
Jeg klarte ikke å ta meg sammen.
På trening, tenkte du: "Hva var det for noe?
Du kjører øvelser på trening...
Jeg slet med å huske hva det neste var.
Jeg var ødelagt.
Jeg var fokusert. Jeg var en maskin da jeg kom hit,
og så falt hjulene av.
Enda en slåsskamp. Al Novakowski.
Du har ingen å snakke med.
For du vet ikke at dette ikke bare skjer deg.
Det fortsatte å balle på seg.
Jeg ble aldri den samme.
Jeg husker en søndag morgen
og jeg forsov meg.
En forsover seg bare ikke.
Og jeg husker jeg tenkte
at nå er jeg i trøbbel.
Jeg dro til trenerens kontor
og ba om unnskyldning.
Forstår?
Han sa: "Du er ferdig."
"Hva mener du?"
Han sa: "Du er
en forbanna kreftsvulst for hockeylaget."
Og hele kroppen bare...
Han gjorde slutt på drømmen min.
Hele verden eksploderte.
Jeg visste ikke hva jeg skulle si, jeg reiste meg og...
Jeg forlot skøytebanen og gikk aldri tilbake.
Jeg husker at under trening
fikk jeg skulderen av ledd.
Russ sa: "La dr. Straus få se skulderen."
Gud, ok.
Og jeg stod der
naken framfor denne mannen.
Samme undersøkelse.
Gnir bak testiklene.
Drar i penis.
Og gir den noen drag.
Jeg er anspent.
Stirrer i taket og tenker:
"Vær så snill å la dette ta slutt."
Han fortsetter.
Jeg ser ned på hodet hans.
Så nær var han. Han lener seg frem mens han gjør dette.
Da trekker jeg meg bakover.
Drar hoften bort,
og han lener seg tilbake: "Greit, dra på buksa."
Jeg dro den opp, sa ikke et ord og dro.
Jeg gikk ikke på trening.
Jeg forsvant i noen uker.
Til slutt gikk jeg til Russ
og sa: Russ, jeg er ferdig. Jeg klarer ikke dette."
Han sa: "Hvis du vil komme tilbake,
kan du alltid det, men greit."
Det var alt.
Etter å ha vært bryter i tre år, var det samtalen.
Det var siste gang jeg var på det laget.
Jeg sluttet på bryting på Ohio State
og droppet ut av skolen
fordi jeg ikke hadde stipend mer.
Delstatsvinner Dan Ritchie.
Min far var så sint.
"Du har halvannet år igjen. Hvorfor klarer du ikke det?"
Jeg kunne ikke fortelle ham det.
Jeg visste ikke hvordan.
Jeg var ikke i stand til
å forklare ham: "Far...
dette var...
det var dette som skjedde.
Og jeg fikser det ikke."
Og jeg tror...
Jeg tror at den manglende evnen,
la et negativt...
forholdet vårt har ikke vært det samme siden.
Fortalte du det til foreldrene dine?
Om jeg fortalte dem at stipendet var trukket tilbake?
Nei.
Hva blir neste spørsmål?
Hvorfor ble du kastet ut av laget?
Fortelle foreldrene dine, som er, du vet, de er...
Nei, jeg fortalte ikke foreldrene mine at jeg ble kastet ut av laget.
Og jeg fortalte ikke at jeg mistet stipendet.
Jeg sa at jeg ikke spilte mer,
og de sa: "Hvorfor ikke?" Jeg sa at jeg ikke var god nok.
Noen sa: "Hva sier du?"
Særlig de som kjente meg,
gamle trenerne, de som så meg som junior.
"Hva er det du snakker om? Jeg unngikk spørsmålet.
Jeg internaliserte vel løgnen.
Jeg begynte å drikke en del og gikk inn i en depresjon.
Imens steg Strauss i gradene og utvidet.
Tenk deg,
fyren har fått en haug med klager
gjennom over et tiår.
Og hva gjør Ohio State?
De forfremmer ham.
Han blir hovedlegen på OSU sitt helsesenter.
"Vent litt,
Hva? Alle visste dette.
Laglegen dusjer med utøverne igjen og igjen,
og du forfremmer fyren?"
Men det er utrolig nok akkurat det Ohio State gjør.
Så Strauss fortsetter med det han har gjort
gjennom mer enn et tiår,
som er å forgripe seg på college-gutter
under dekke av å være en medisinsk fagperson.
Jeg hadde kul på brystet
og bestemte meg for å få det sjekket.
Jeg så i studentkatalogen
og så der var et medisinsk senter der.
De sa: "Vi gir deg til dr. Strauss."
Legen kom inn.
Han var ganske liten.
Han virket høflig nok.
Og han spurte meg om hva som hadde skjedd.
Hvorfor jeg var der.
Så begynte han å spørre merkelige spørsmål
om jeg var homofil og sånt.
Det virket rart på meg.
Så måtte jeg kle av meg.
Jeg var helt naken,
som også virket merkelig på meg.
Men han var jo lege, jeg var en gutt.
Jeg tenkte jeg måtte høre på det han sa.
Han fortsatte med å gi meg
underlivsundersøkelse.
Jeg husker ikke at han brukte hansker.
Jeg husker pusten hans,
pusten mot underlivet mens han undersøkte.
Så spurte han
om jeg hadde lyst å ligge med mer enn èn person.
Jeg begynte å bli ukomfortabel
for jeg forstod noe var feil.
Så holdt han meg på brystet
og masserte det,
og så dyttet han underlivet sitt inn i siden min.
Jeg merket han hadde ereksjon.
Jeg visste ikke hva jeg skulle gjøre.
Jeg prøvde mitt beste å komme meg ut av situasjonen.
Og jeg gikk.
Jeg husker jeg var så sint.
Jeg ringte neste dag
og snakket med Ted Grace,
lederen for studenttjenester.
Han sa: "Kom inn hit
og så kan vi snakke om det og sette oss ned med Strauss."
Det er relevant
at den første varsleren ikke er idrettsutøver.
Steve Snyder-Hill trenger ikke å bekymre seg for maktbalansen i
"Jeg kan miste stipendet",
eller skammen i garderoben.
Så han har makten.
Løft høyre hånd.
Sverger du på at vitnemålet ditt
er sannheten,
og ikke noe annet?
Ja.
God morgen, dr. Grace.
Jeg heter Ilan Maazel.
Som del av søksmålet fra ofre av dr. Strauss,
avsatte advokat Ilann Maazel dr. Ted Grace, Strauss sin tidligere veileder.
Firmaet mitt er mest kjent for å utfordre mektige interesser.
Byen, staten, USAs myndigheter,
mange store selskaper, mange viktige og mektige mennesker,
og snakke sannhet til makta.
Så Strauss var under din ledelse ved helsesenteret?
Korrekt.
Jeg vil si at dr. Grace
var den eneste ved OSU som gjorde noe med dr. Strauss.
Og det skumle er, at jeg tror det er sant.
Han er den eneste
som noen gang gjorde noe med Strauss på 20 år.
Og det begynte endelig i 1995.
Du var med på møte med Snyder-Hill og dr. Strauss, stemmer det?
Korrekt.
Jeg gikk inn og der var dr. Stauss.
Han var virkelig vennlig.
Men da jeg fortalte
at han dyttet ereksjonen mot meg slo han hardt i bordet og skrek:
"Du prøver å ødelegge ryktet mitt!"
Jeg husker jeg frøs, jeg var en guttunge.
Jeg så på legene i rommet og
visste ikke hva jeg skulle si.
Det gjorde ikke de heller. De var i sjokk.
Du tviler på deg selv og sitter der og tenker:
"Kanskje han hadde en lommebok.
Kanskje jeg tok feil.
Etter det
gikk jeg ut og var opprørt. Jeg dro.
Ted Grace ringte senere og sa:
"Hvordan kan vi ordne dette?"
"Hvis du sier jeg tar feil
skal jeg tro deg hvis du kan si at det aldri har skjedd andre.
Og da sa han:
"Jeg lover."
Så jeg sa: "Bra, skriv det til meg."
Det ble stille i telefonen.
Jeg forstod det plaget ham.
Men noen dager senere fikk jeg et brev fra ham.
Er dette brevet du skrev
til Steven Snyder-Hillon 26. januar i 1995?
Korrekt.
Du skrev:
"Vi har ikke har fått klage
på dr. Strauss tidligere,
men vi har flere positive kommentarer."
Det var ikke sant, stemmer det?
Korrekt.
Så finner jeg ut 24 år senere
at en ungdom klaget tre dager før meg.
Tre dager før meg.
Fortalte du Steven SnyderHill om studentens klage?
Jeg tror ikke det.
Jeg vil forsikre deg om at vi aldri har mottatt klage...
Forresten vil jeg dette legge til.
Fortsett.
Jeg visste ikke at jeg hadde kommet med feil opplysning inntil nylig.
Men du skrev brevet 23 dager
etter at studenten klagde?
Jeg vet, Men det var... Jeg vet ikke...
Jeg gjetter at jeg ikke visste om den første klagen enda
da jeg skrev dette, for det er ikke noe...
Jeg ville ikke... du kjenner ikke meg.
Men jeg ville ikke løyet til Steven Hill med vilje.
Steven Hill fortalte deg at hvis der hadde vært tidligere klager
mot... La meg snakke.
Mot Strauss, ville han ikke trekke anmeldelsen, stemmer?
Det var de han sa.
Og hva betyr å trekke anmeldelsen?
Kan du svare på spørsmålet?
Han sa: "Du må si at det aldri har kommet klage før,
ellers anmelder jeg."
Det står i notatene.
Anklager om seksuelle krenkelser
og overgrep mot din lege, dr. Strauss, ikke sant?
Det er korrekt.
Jeg vil det skal stå i protokollen.
Jeg gjorde en feil da jeg sa det.
De løy til meg.
De sa hva jeg skulle tro.
Jeg tok deres ord for det.
Så jeg fortsatte med livet
i den tro at jeg tok feil om denne mannen.
Det var hinsides min fantasi.
Så hinsides.
En kveld
hadde jeg problemer med å svelge.
Kanskje tror det ble for mye vodka.
Romkameraten min kjørte meg til helsesenteret.
Jeg dro som en vanlig student.
Som var leit, jeg var jo idrettsutøver
og...
men jeg var vanlig student.
Jeg står der i kø
og tenker på egne ting.
Og så ser jeg opp, og der er han.
Der er dr. Strauss.
Denne gangen gjorde han ikke det vanlige.
Det var en rask undersøkelse.
Han sier: "Det er strupelokket."
Det beveger seg sånn."
Det hadde spasmer.
Så legen sa: "For å få slutt på spasmene,
må vi bedøve deg.
Vi gir deg bedøvelse
og det får deg ut av spasmene."
Jeg var takknemlig.
Som, takk for at du er en lege.
Han gav meg en sprøyte på sykehuset for at jeg skulle slappe av.
Og sa: "La meg kjøre deg hjem."
Jeg husker ikke at jeg gikk inn i bilen, men han hjalp meg opp på rommet.
Jeg la meg ned. Jeg kunne ikke bevege meg.
Jeg var lammet.
Han gned siden eller ryggen min.
Jeg tenkte: "Faen så rart."
Men du er så...
prøver å prosessere,
men du er så dopet.
Jeg mener, du klarer ikke...
Så...
Ja, så voldtok han meg.
Jeg våknet om morgenen...
Jeg prøvde å prosessere.
Du vet, hva...
Prøvde å huske.
Hvordan kom vi hit?
Hvordan skjedde dette?
Og...
Jeg var i sjokk.
Jeg var i...
Jeg var...
Hvem skal jeg fortelle det til?
På den tiden intervjuet jeg Al Novakowski,
etterforskningen identifiserte 47 voldtektsoffer.
Nå vet vi at han var nummer 48.
Da jeg fant ut at de visste,
da jeg fant ut at OSU visste
at han befølte og tok på idrettsutøverne,
var jeg helt...
Jeg tenker fremdeles:
"Fy faen, hadde ikke disse folka unger?
Hadde de ikke hjerte og sjel?"
Og...
Der er et sted for disse folka, og det er ikke i himmelen.
For dem som visste, kan du... de visste det.
Hvor mange andre er der ute
som kanskje aldri deler historien sin offentlig?
Jeg droppet ut av skolen,
og dr. Strauss fortsatte
år etter år etter år.
Jeg viser deg bevisgjenstand 19.
En annen urovekkende hendelse.
Ja.
Dette er den tredje direkte klagen på dr. Strauss?
Korrekt.
Student A-klagen var 3. januar 1995, stemmer det?
Korrekt.
Student B-klagen var 6. januar 1995?
Korrekt.
Og du skrev dette memoet 10. januar 1996, ikke sant?
Korrekt.
-Så det er over et år senere. -Korrekt.
Studenten rapporterte
at Strauss kommenterte musklene hans.
-Ba han ta av skjorten. -Ja.
Så ba Strauss student C
om å ta av alt fra livet og ned.
Og undersøkelsen ble beskrevet som fikling
og ulikt noe annet.
Stemmer.
Og så ejakulerte studenten, stemmer det?
Ja.
Har du hørt om noen som ejakulerer under undersøkelse?
Nei.
Den eneste gangen
er i sammenheng med dr. Strauss?
Ja.
Mens du etterforsket,
gav du dr. Strauss permisjon, stemmer det?
Korrekt.
... permisjon på grunn av etterforskning.
Noe av det utrolige i denne saken,
er at dr. Grace ikke rapporterte dr. Strauss til helsetilsynet.
Det var dr. Strauss som rapporterte dr. Grace til helsetilsynet.
Klage på Ted W. Grace
Han klagde på at dr. Grace
hadde konfrontert ham om påståtte seksuelle overgrep,
og hadde krenket ham.
Det var han som ble trakassert.
Tre måneder etter student Cs klage,
klager dr. Strauss deg inn for helsetilsynet.
-Ja. -Så på det tidspunktet
hadde du ikke snakket med dem?
Korrekt.
Eller hatt kontakt med dem?
Korrekt.
Eller klaget på dr. Strauss til helsetilsynet?
Så i juli i 1996 møtte du helsetilsynet?
Ja.
På grunn av dr. Strauss sin klage, ikke sant?
Korrekt.
Da Grace endelig snakket med helsetilsynet,
tok helsetilsynet selv...
initiativ til å etterforske dr. Strauss.
Så før juli 1996
hadde ingen klaget
på dr. Strauss, stemmer det?
Ikke skriftlig.
I følge helsetilsynet, var det ingen.
Etter dette hadde OSU
en hemmelig disiplinærhøring av dr. Strauss.
Den avslørte ikke funnene
til studentene eller noen egentlig.
Så fjernet de han stille og forsiktig fra å være laglege
og fra studentsenteret for helse.
5. august 1996
informerte William Strauss at han vurderte informasjonen
og at Strauss sin arbeidsavtale
ikke ble fornyet, med umiddelbar virkning.
Korrekt.
Men alt annet ble fornyet. Han var fremdeles professor i indremedisin?
I forebyggende medisin?
Ja.
Professor ved folkehelseinstituttet.
Korrekt.
Sparket aldri universitetet Strauss?
Ikke som jeg vet.
Richard Strauss pensjonerte seg tilslutt frivillig i 1998.
Og selv etter at han pensjonerte seg,
gav OSU ham status som emeritus.
Det er en ære å ha slik status.
Og OSU gav dr. Strauss den æren.
-Ja. -Måtte de gjøre det?
Sikkert ikke.
Dette er neppe en som har blitt vanæret,
som forlater Columbus til et fælt eksil
med en sky over seg.
Dette er en aktet fakultetsmedlem
som bestemmer seg for å flytte vestover mot solen.
Han starter legepraksis i California.
Han kan sette opp skilt og si
at han er professor emeritus ved Ohio State.
Han har ikke måttet ta konsekvensene for grove forbrytelser.
Han misbrukte fotballspillere seksuelt,
brytere,
tennisspillere,
hockeyspillere,
fektere.
Han misbrukte seksuelt vanlige studenter
som han tok i mot i helsetjenesten.
Igjen og igjen.
Han gjorde det rett under nesen til OSU.
Og hele greien...
kunne bare ha dødd ut.
Men spoler vi 20 år fremover, endrer alt seg.
I dag markerer et steg
i en pågående søken etter ansvarlighet og rettferdighet
for de forferdelige overgrepene til Larry Nassar.
Michigan-statens sak mot Larry Nassar,
fulgte jeg tett, fordi...
min datter var turner.
Hva vil du si til ham?
Dommer, takk for muligheten
for å komme med uttalelse.
Jeg ringte Mike Disabato og diskuterte situasjonen.
Han leser vitnemålet til meg.
Det vanskeligste jeg har bearbeidet,
er at jeg er Larry Nassars offer.
Jeg ante ikke hva han gjorde
og at det var overgrep eller noen form for misbruk.
Jeg ble opplært til å stole på leger fordi de skal hjelpe.
Jeg sa wow, det er oss.
Han skrudde av lyset.
Jeg var alene uten noen form for oppsyn.
Det samme skjedde hver gang.
Selv da jeg var skadet i knær og ankler.
Jeg var skamfull og avskydde meg selv mer enn ham.
Vis behovet for å undersøke hvordan det kunne skje,
så vi kan holde dem som gav Larry Nassar makt, ansvarlig.
Det betyr noe å holde overgriper ansvarlig
for sine handlinger.
Takk.
Å høre dem snakke, var sterkt.
Det åpnet noe i meg.
Og jeg brukte to måneder
på å snakke med laget,
for å bekrefte det jeg alt visste,
at Richard Strauss var en annen Larry Nassar.
Mike Disabato spurte meg ut av det blå
om dr. Strauss.
Og jeg delte historien min med ham.
Vi hadde ikke snakket om det.
Men Mike spurte meg om dr. Strauss.
Du sitter og tenker
at du ikke husker disse historiene.
Men så, halvannen time senere, er det:
Oi, wow.
Det skjedde.
Og det skjedde.
Han sa han skulle si det.
Jeg ble tatt på sengen: "Fortelle hvem?"
Han sa: "Jeg skal gå til OSU
og be dem etterforske."
Jeg ble målløs en stund.
Så ba jeg ham å ikke gjøre det.
Hvorfor?
Skam.
Påstander om seksuelt misbruk 40 år
senere ved Ohio State-universitetet.
Mike sa han ville gjøre det uansett.
Detaljer kommer frem i saken
mot en tidligere lege for brytelaget ved OSU
som muligens innbefatter seksuelle overgrep.
Selv om jeg ikke ville være med, sa jeg til Mike:
"Jeg lar deg ikke stå der alene.
Jeg skal stå med deg."
Enda en tidligere student ved OSU har stått frem
og fortalt at han også var offer for seksuelle overgrep fra Strauss.
Jeg bestemte at
det var nødvendig å ta ansvar.
Jeg snakker på vegne av mange av lagkameratene mine.
Jeg ville hjelpe.
Dan Ritchie er en av dem som har holdt på hemmeligheten
i 25 år.
Klagen er fra en student
ved studentenes helsesenter.
Etter hvert som flere stod frem,
bestemte OSU å etterforske selv.
STYREMØTE OSU
Akkurat som ved Penn State og Michigan,
gjorde de det alle forventet
at universitetet skulle gjøre.
De betalte for en bred uavhengig etterforskning.
Full rapport kommer når etterforskningen er ferdig.
Ingen beskjed om når.
Det ble tydelig
at dette ikke var turnerskandalen
og dynamikken der.
For det første var der ingen Larry Nassar å jage.
Richard Strauss slapp unna den mulige dommen.
Den uavhengige advokaten kom med dette i dag.
Richard Strauss døde i 2005.
Vi vet at tidligere OSU-lege Richard Strauss tok selvmord.
Det høres morbid ut,
men jeg så obduksjonsrapporten etter selvmordet,
og ville vite alle detaljene.
Jeg ville vite hva han hadde på.
Hvordan han gjorde det.
Jeg ville vite hva de mente grunnen var.
Jeg ville se at han gjorde det
fordi han led på grunn av det han gjorde mot oss.
Det stod at det var på grunn av smerter
og at pillene ikke hjalp ham.
Der var ingen anger.
Det var fordi han hadde vondt.
Det fant jeg ut og det var fælt.
Hvis legen er død,
spør noen hva som er vitsen med etterforskningen.
Universitetet sier der er to mål for etterforskningen.
Det ene er å identifisere og evaluere
alle beskyldningene mot Strauss,
og den andre er å finne ut
om noen av dem som jobbet ved universitetet visste om det.
Det kunne føre til at det ble reist straffesak.
Hvis et universitet med vilje overser seksuelt misbruk,
er de juridisk ansvarlig.
Med vilje overser, er ord.
Brydde de seg?
Stoppet de det?
Gjorde de tiltak eller ikke.
Ikke bare gjorde OSU ingen tiltak,
de satt en kjent overgriper i en maktposisjon.
Vi bestemte oss for å handle,
og jeg var hovedsaksøker
i et søksmål mot universitetet.
Etter år med påstått misbruk,
går tidligere brytere ved OSU til sak mot universitetet
og påstår at skolen ignorerte klagene deres mot laglegen.
Det var skummelt å gjøre det.
Jeg saksøker universitetet
som jeg var bryter for i flere år.
Det er galskap.
Men det var nødvendig.
Universitetet burde beskyttet oss.
De visste hva som skjedde.
Jeg kontaktet advokatene og spurte hva jeg måtte gjøre.
Mange menn har stått frem
og saksøker OSU
på grunn av påstander om overgrep mot en tidligere skolelege.
Og det slapp løs den andre store forskjellen mellom denne saken
og turnersaken mot Nassar.
MISBRUKE EN COLLEGE-BRYTER? SIKKERT.
Folk kunne bare ikke forstå det.
Hvordan kunne store, tøffe gutter,
hvordan i alle dager kunne de bli offer
for seksuelt misbruk?
DET GIR INGEN MENING
SÆRLIG. BARE BS.
BARE TULL OG LØGN
Dette var brytere.
Og ikke bare brytere. Mark Coleman.
Mark Colman var den tøffeste av de tøffe.
Han var en ypperlig bryter på OSU,
vant nasjonal tittel.
Og etter en gylden bryterkarriere,
går han over til blandet kampsport.
Han var en ledende slåsskjempe.
Ground and Pound var varemerket hans som UFC-slåsskjempe.
Hva betyr det?
Du får motstanderen i bakken og banker livet av ham.
Coleman var et fysisk beist.
Hvordan kunne han være offer for en som Strauss?
Jeg var veldig nervøs for hele greia.
Jeg ville at Ohio State skulle holde seg selv ansvarlig
og sørge for at det aldri skjer igjen.
ALT FOR Å BLI BERØMT
Men alle ber oss dra til helvete,
så hvem kunne vi gå til som kunne hjelpe oss?
Jeg gir dere Russ Hellickson.
Russ.
Jeg verdsatte forholdet vårt.
Som brytetrener
har jeg tre døtre og over fem hundre sønner.
Russ var som familie.
Han var som en far nummer to for meg.
Så jeg sendte en lang melding til Russ.
Bare hei, hør her, vi trenger deg.
Innen en time fikk jeg svar.
SETT DET OPP. JEG KOMMER
Rundt 20 av oss møttes
ved en lokal skole hvor en av bryterne jobbet.
Vi satt i et rom med ham og tok runden,
hver av oss
fortalte akkurat hva som hadde skjedd oss.
Alle sa sin del.
Det var emosjonelt.
Da det ble min tur spurte jeg ham:
"Husker du da jeg kom til kontoret ditt
og sa at jeg ville slutte?"
Han sa: "Ja."
"Jeg sa aldri hvorfor.
Dette er grunnen."
Vi så han åpnet opp
og begynte å sympatisere og forstå hva som hadde skjedd.
På slutten av møtet
sa han at han ville skrive brev for å støtte oss.
Det trengte vi.
Vi trengte bekreftelse.
Vi gikk ut som om vi var en familie.
Selvfølgelig henvendte vi oss til Jimmy, assistenttreneren vår.
Ting hadde endret seg for ham siden OSU.
Mine damer og herrer,
ta vel imot kongressmedlem Jim Jordan.
Tusen takk. Så snilt.
Jim Jordan er en fremstående figur
for republikanerne i representanthuset.
Alltid nyhetene og i media.
Kongressmedlem Jordan, fint å ha deg her.
Jeg støtter ikke politikken,
men jeg var stolt over å ha hatt ham som trener.
Han hadde idealer
og han hadde ære.
Disiplin er å gjøre det du ikke vil gjøre
når du ikke vil gjøre det.
Å gjøre ting på riktig måte, og ikke på letteste måte.
Ekspertene og talspersonen visste sannheten.
Men jeg tror du visste sannheten.
Han var en bit bull.
Så jeg tenkte hvorfor i helvete ville ikke han
stille opp for oss?
Husker du dr. Strauss?
Ja, jeg kjente legen.
Jordan gjorde ikke det.
Men det er ikke sant at jeg visste om overgrep.
Jeg har snakket med andre. De visste ikke om overgrep.
Det er ikke riktig å si sånt.
At vi visste om det og ikke rapporterte det.
Han må ha visst det.
Visste han noe? Alle visste noe.
Tror jeg at han visste? Jeg tror alle visste.
Gjorde det meg sint? Ja.
Hvordan karakteriserer du beskyldningene mot Strauss?
Alt jeg vet, er at jeg ikke visste om overgrepene fra Srauss,
så enkelt er det.
Å si at han ikke visste noe, at det aldri skjedde,
er en direkte løgn.
Direkte løgn.
Vi har besøk av kongressmedlem Jordan.
Det er første gang du får detaljene.
Din første reaksjon til dette.
De som sier dette, de vet sannheten.
Jeg vet de gjør. Jeg så aldri, hørte aldri om,
ble aldri fortalt om noen form for overgrep...
Jeg vet med sikkerhet
hvor mange samtaler Jimmy hadde om dr. Strauss.
Samtaler i garderoben er annerledes
enn at noen forteller deg om overgrep.
Hørte du det i garderoben?
Nei. Det hørte vi ikke.
Så du noe som lignet overgrep,
som kan anses som overgrep i vår tid?
Det gjorde jeg ikke.
Jeg var ikke der,
så jeg vet ikke hva han visste.
Men jeg vet hva han sa til meg.
Derfor vet jeg han visste.
For da han sa "Det er Strauss", fortalte det meg alt.
Han kunne ikke sagt det uten å vite
hva Strauss var og hvem han var.
Det er grunnen.
Jimmy trodde nok det ville forsvinne. Det gjorde ikke det.
Jim Jordan nekter for å ha gjort noe galt i OSU brytersaken,
men skandalen er ikke dempet.
I stedet våknet folk
og det ble en stor sak.
Jordan har blitt anklaget for å dekke over seksuelt misbruk.
Jordan har sagt...
Jim Jordan som var brytetrener på den tiden...
De sa det
han gjorde ikke noe.
Når det fikk fart og utviklet seg,
stod flere frem og sa:
"Det var dette som skjedde,
det er min opplevelse."
Flere tidligere Buckeye-brytere står fram.
Flere ofre står fram med anklager.
Noen tenkte det bare var starten.
Da begynte Jordan å ringe alle.
Han begynte faktisk å ringe alle bryterne.
Til og med Adam Disabato,
broren til Mike Disabato.
Åtte på morgenen,
og telefonen ringer.
Jeg svarer:
"Hei, Adam, det er Jim Jordan."
Jeg bare...
Han snakket i en halvtime om jeg ville stå frem
offentlig og forsvare ham og si det ikke er sant.
Han gråter bokstavelig talt på telefonen.
Han gir faen i både meg og de andre,
og vil at jeg skal forsvare ham mot min bror.
Det er galskap.
Jeg tenkte at Jimmy sikkert ville snakke med Russ også.
Og ganske sikkert, Russ forsvant stille.
Han skrev aldri noe brev.
Han tilbød ingen støtte.
Han snudde ryggen til oss.
Jeg satte ham på pidestall som en far.
Og... stinker.
Russ sa han skulle stille opp for oss,
men han valgte noe annet.
Jeg prøvde lenge
å få et intervju med kongressmedlem Jim Jordan.
Kontoret nektet å arrangere det.
Jeg fant ut at han skulle være på Honda-fabrikken.
Så jeg dro dit.
Idrettsutøvere som Ritchie, sier du hadde skap
rett ved Strauss.
Hvordan visste du ikke at han dusjet der
hver dag
og tilfredsstilte seg selv
når alle visste om det.
Jeg tror han var forbitret
over å bli spurt ut om dette.
Det er tullete. Jeg har støttet FBI,
Jeg støttet IRS.
Så om jeg trodde det var noe galt,
og visste noe skjedde, ville jeg støttet dem.
Du så ikke noe?
Det er derfor... nei.
Det er derfor hver enste trener...
"Ingen sa noe.
Jeg ante ikke.
Nei, det skjedde ikke."
Og så kom bomben
i mai.
God ettermiddag.
Jeg vil komme med kommentarer og tanker
om rapporten fra Ohio State-universitetet som kom fredag
om situasjonen rundt avdøde dr. Richard Strauss.
Den uavhengige etterforskningen
som OSU hadde betalt for, ble endelig sluppet.
Det var bra for dem å gjennomføre etterforskningen,
men resultatet var uventet og svært urovekkende.
Strauss-rapporten fortalte om seksuelle overgrep
mot minst 177 tidligere studenter
mellom 1978 og 1998.
Og det er utvilsomt mange andre ofre
som ikke har stått frem.
Når du ser alt lagt frem i svart og hvitt
og du ser antallet,
knuste det hjertet mitt.
Jeg hadde ingen aning om at ringvirkningene var så store.
Jeg ante ikke.
Når jeg leste den, tenkte jeg fy faen.
Fy faen!
Jeg visste om min opplevelse, Mikes opplevelse.
Jeg visste om et par andre.
Men ikke omfanget av opplevelsene,
eller rekkevidden.
Jeg leste rapporten fra ende til annen.
Jo mer jeg leste, jo mer forbanna ble jeg.
FUNN VEDRØRENDE UNIVERSITETETS VITEN
Vi bør alle være opprørte.
Klagene og rapportene om seksuelt misbruk
ble ikke rapportert til myndighetene
av idrettsavdelingen
eller Ohio State- universitetets studentenes helsesenter før 1996,
over 15 år etter at første rapport ble mottatt.
Det mest oppsiktsvekkende var
hvor mange av dem som kunne ha stoppet det,
som visste og ikke gjorde noe.
En uavhengig rapport fant at OSU
visste at en lege misbrukte studenter seksuelt
helt tilbake på sent 70-tall.
Rapporten sa Strauss' atferd var en åpen hemmelighet
for mer enn 50 ansatte i Ohio State sin idrettsavdeling.
De visste det og dekket over det.
De dekket over det.
Det er utrolig hvor mange mennesker
som måtte se en annen vei
for at han skulle slippe unna så lenge.
...OSU-undersøkelsen,
kan anklagene påvirke deg?
Det er tull.
Kollegaene mine ser at det er tull.
Er du bekymret?
Kongressmedlemmet sier
at han nekter for at han visste om overgrepene...
Jim Jordan er en feiging.
Han er en feiging.
Han er ingen leder. Han er en feiging.
Han forlot oss.
Hovedtreneren forlot oss.
Det er forferdelig.
Jeg traff Russ på et bryte-arrangement. Han kom inn.
Han har en fremtoning.
Han sa hei.
Jeg sa:
"Russ, når skal du si sannheten?"
Han stoppet og sa: "Jeg går ikke dit.
Men ha en fin dag."
Og så gikk han.
Har ikke snakket med ham siden.
I starten når det kom ut,
kunne jeg ha snakket med media,
men valgte å ikke gjøre det.
Til slutt gjorde jeg det fordi Russ ikke gjorde det.
Jim Jordan gjorde ikke.
De du trodde ville være der for deg,
gjorde ikke det.
Så jeg bestemte meg for å si noe.
Jeg gjorde det på styremøte.
Jeg ville ikke gå til avisen.
Jeg føler dette er stedet, fordi jeg bryr meg om Ohio State.
Jeg er en...
Jeg blør scarlet and gray.
Det beste i livet var å bryte for Buckeyes.
Jeg ser ting som er skrevet i sosiale medier.
Jeg føler nesten at jeg ikke er offeret, jeg var problemet.
Jeg er ikke problemet. Vi var ikke problemet.
En slem mann var problemet.
Vi vil bare at dere skal gjøre det rette
å vi kan gå videre.
Jeg setter pris på at vi fikk komme hit og snakke.
Mike Schyck sa:
"Jeg skal dit og snakke med styret."
Jeg sa: "Greit, jeg er med. Jeg skal også gjøre det."
Så jeg dro dit og fortalte min historie.
Fra høsten 1988 til høsten 1992,
ble jeg utsatt for et seksualforbryter
under dekke av å være laglege og ansatt på dette universitetet.
Og basert på rapporten, visste universitetet om det.
De visste før jeg begynte og de visste det etterpå.
Vi ble sviktet av universitetet
tidligere, og det er deres avgjørelse
hvordan dere fortsetter herfra.
Så jeg gir dere dette spørsmålet:
Svikter dere igjen eller gjør dere det rette?
Takk.
Vær trygge på at styret ikke avfeier dere.
Vi vil gjøre det rette.
Offentlig uttrykte OSU anger.
Vi ved Ohio State-universitetet er svært lei oss
over Strauss sine overgrep for flere tiår siden.
Det var kritikkverdig
og universitetets manglende handling den gang er utilgivelig.
Vi innrømmer feilene våre
da Strauss jobbet på Ohio State.
Men det var manipulering og løgn.
Bak fasaden
begynte de å slåss mot oss med nebb og klør.
OHIO STATE KREVER SØKSMÅLENE AVVIST
Mens Ohio State sa de ville gjøre det rette,
prøvde de å få hele saken avvist
på grunn av foreldelse.
I Ohio sin lov, har du to år til å gå til søksmål.
Det skjedde for mer enn to år siden,
derfor er du uheldig.
Foreldelsesfristen
er skurkenes siste beskyttelse
i overgrepssaker.
Som i den katolske kirken.
Vi har sett det i speideren.
Vi ser det i alle slags organisasjoner
som prøver å unngå ansvarlighet.
Og det er OSU sitt forsvar.
Vi lykkes så godt
med å gjemme Strauss sitt misbruk,
at det nå er for sent å saksøke oss.
Sjokk og sinne fra hundrevis av saksøkere
på universitetets anmodning
om at søksmålet blir avvist på grunnlag av foreldelsesfristen.
Jeg tror at da deres egen undersøkelse avslørte
hvor mange som var involvert,
og hvor stort problemet var,
fikk de panikk.
Rapporten var knusende.
Og vi vet nå at de 177 ofrene
var en liten andel av det egentlige antallet.
Det er tusenvis.
Det er ufattelig.
Det var total tildekking
på høyeste universitetsnivå.
Hvis det er en ting OSU er gode på,
annet enn fotball,
er det svik.
Strategien deres var å si
at de ventet for lenge,
men de regnet ikke med
at den føderal dommeren så på det og sa:
"Ofrene har rett.
Ohio State prøvde aktivt å skjule dette.
De beskyttet en overgriper.
Og de slo tilbake mot OSUs foreldelses-forsvar."
Og plutselig ble noen mektige mennesker nervøse.
Ohio State-universitetet har i dag
varslet den føderale tingretten om at de vil etablere
det de kaller
Strauss individuelle forliksprogram,
som gjør opp halvparten av erstatningskravene
som er anlagt mot universitetet.
OSU la frem en pott med penger for ofrene.
En sum som avvek kraftig
fra det andre universitet tilbød
stilt ovenfor sine egne overgrepsskandaler.
Penn State, Michigan State har holdt seg selv ansvarlige
på en måte OSU ikke har gjort.
OSU behandler simpelthen ikke ofre for overgrep
på samme måte som andre universiteter.
Fordi vi var mannlige utøvere
er vi her.
Derfor blir vi ikke anerkjent.
Så mennene satt der og var bevisste på
hva vi gjør med mannlige overgrepsofre
hvis vi godtar den lave summen.
Vi kunne godtatt forliket.
Jeg kunne ha signert
og sagt samme det.
Men bak den lave summen og det den betød,
leste jeg at de ikke ville ta ansvaret
for det som hadde skjedd i det hele tatt.
"Vi nekter for å ha gjort feil."
Det stod der.
Virkelig?
Dette kaller de et forliksprogram.
Det vil de å lure oss inn i.
Det høres ut som en bra avtale.
Det sier de ikke.
De sier: "Han valgte å ikke inngå forlik."
Men på tross av alt dette,
vil jeg fortsatt gi olive branch en mulighet for
å gjøre opp for seg.
Når alt kommer til alt er vi alle Buckeyes.
Vi har følelsen av at vi er her for å ødelegge universitetet.
Det er ikke derfor vi er her.
Jeg elsker dette universitetet.
Vi kan gjøre store ting hvis vi kan samarbeide
og hvis dere gjør det som er rett.
Takk for tiden deres. O-h.
Jeg sa: "O-h",
og noen skal liksom si: "I-o".
Det gjorde de ikke.
Og jeg sier det,
hvis de ikke sier "I-o",
er du ikke en Buckeye.
Du er noe annet.
Ohio State har fremdeles ingen forståelse,
og har ikke innsett
den ødeleggelsen de har forårsaket
for tusenvis av menn.
Tusenvis av menn.
Høye skilsmissetall,
mye medikament-misbruk,
alkohol eller narkotika.
Flere selvmordsforsøk.
Og jeg kjenner ingen menn som går regelmessig til lege.
Ingen av dem.
Det er virkelig ille.
En tenker på hva som kunne, skulle, burde ha vært,
for du er en del av det.
Jeg lar ikke meg selv tenke sånn ofte,
for det er ikke moro.
Ja.
Noen spurte meg en gang:
"Er du en overlevende eller er du et offer?"
De ville skille terminologien.
Jeg måtte tenke på det og landet på:
"Jeg har overlevd seksuelt misbruk, men er offer for OSU."
Saksøkernes advokater tror
at OSU vil forsinke
eller til og med blokkere saken fra å havne i retten...
Hvis de vil slåss mot oss i en rettsak,
fortsetter vi bare.
Må vi holde på i fem år til, gjør vi det.
Blir det ti, går jeg ti.
Ansvarlighet er nødvendig.
Folk spør om jeg vil ha penger.
Ja, det vil jeg. Jeg skal si deg hvorfor.
Straffer du noen
og gir dem fem dollar i bot og sier:
"Ikke gjør det igjen."
De vil si: Fem dollar, greit. Her.
Her, fem dollar."
Så gjør de det igjen.
Treff der det svir,
og det er pengene de må ut med
fordi de ikke beskyttet idrettsutøverne
de skulle beskytte
da de konkurrerte for dem.
Så ja, jeg vil de skal betale.
LEMON BAY HIGH SCHOOL ENGLEWOOD, FLORIDA
Det er mitt syvende år som trener
og jeg er overbevist om at denne sporten er den beste lærer.
En bygger forhold til disse guttene
som er like solid som til barna dine.
Etter hvert stoler de på deg
og det er så spesielt.
Jeg kan ikke tenke
at jeg ikke skal være der for guttene mine.
Wow.
På bryterommet mitt, har vi en vegg
der det står integritet.
Det forkynner jeg til guttene mine.
Det er det som definerer deg.
Ohio State-universitetet huser
en av de største idrettsavdelingene i landet.
Siden 2018 da ofre av dr. Strauss gikk til sak,
har idrettsavdelingen ved OSU rapportert en inntekt
på 1,2 milliarder dollar.
Jim Jordan svarte ikke på filmskapernes spørsmål
om et intervju.
Russ Hellickson svarte ikke på filmskapernes spørsmål
om et intervju.
Ohio State avviste filmskapernes spørsmål om et intervju
med et styremedlem.
I mars 2023 begjærte Ohio State høyesterett
om en høring i saken,
og viste til foreldelsesfristen til sitt forsvar.
I juni 2023 avviste høyesterett høring.
Saken ble sendt tilbake til tingretten
for videre behandling.
Tekst: Kristin Alver Hordnes for TransPerfect Media