Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Tak šup, musíš to zkusit sama.
- Ne! Já nechci! - Klid.
- Nic to není. - Ne!
PLAV KE MNĚ
Tak šup.
Šup, Julie. Plav směrem sem.
Poplav.
Narovnej nohy. Nekrč tolik kolena. Šup.
Nohy rovně. Pořádně kopej.
Chyť se mě.
Ukaž.
Tak šup.
- Hoplá. Znova. - Ne.
- Naposled, jo? - Ne.
Neboj. Já se to naučil stejně.
Chyť se mě. Šup.
Vidíš? Nic to není.
To stačí, Cristóbale. Už jí dej pokoj.
Půjdeme?
Estelo.
Estelo!
Estelo, jsi tady?
Nešprajcla se, drží se.
Julie, to není legrace.
Julie.
Ani trochu. Už dost.
Na tohle fakt nemám náladu.
No tak, broučku.
Julie, dost.
To stačí. Mám práci.
Jsem unavená.
- Estela ti může zaplést vlásky. - Haló?
Přepojíte mě na pediatrii ve čtvrtém patře?
Ano. Sedmiletá holčička.
Skoliotička.
Prý má slabou horečku.
Dobře. Zkonzultujte to prosím s infekčním.
Půjdeme si vyčistit ouška?
- Ano, hned. - Nechceš?
Tak si v nich měj vodu.
- Tohle je na vyhození. - Dobře.
- Všechno. I ta krabice. - Dobře.
Pořád nevyhodil tchynino oblečení.
Hele.
Koukej, co jsem našla. Plaveckou čepici.
Slibuju, že ti koupím novou, broučku.
Zlatíčko.
Poslouchej mě.
Chtěla jsem jít s tebou, ale nemůžu.
- Víš? Ale doprovodí tě Estela. - Mám prázdniny.
Nemůžu začít jindy?
Ne, měli už jenom jedno místo, takže jsem po něm musela skočit.
Ať si to vezme.
Beruško, poslouchej.
Na Caburgui si zaplaveme spolu.
Kdy už tam pojedeme?
Navíc musíš taky ven. Bavit se, učit se.
Přece tu nebudeš pořád zavřená s Estelou.
Vystřídáme se.
Ne.
- Na shledanou. - Nashle.
Ano?
Jsem tu s ní.
Dobře.
A když je chceme ponořit?
Foukáme.
A jakmile miminko udělá... a zavře očka,
ponoříme ho a hned zase zvedneme.
Dobře?
To je ono. Dobře.
Výborně. Přesně tak.
Super.
Tahá to.
Tahá mě to!
Ta voda je plná vší.
Kdo ti je pak bude tahat z vlasů? Já ne.
Odzadu to jde mnohem snáz.
Výborně, Vicente.
Tak ukaž.
Rychleji.
Všichni běžte za slečnou Natalií, ano?
Tamtudy. Nelítejte. Pomalu.
- Maminky a tatínci můžou na snídani. - Tak. Můžeš.
Tak šup.
V pořádku, Julie?
Nespěchej. Klidně počkáme.
Až budeš chtít.
Tak utíkej.
Dobře, budu počítat. Raz, dva...
Půjdeme do vody?
No tak, Julie.
Teď ty. Běž první.
Copak je?
Dobře. Všichni ostatní do vody. Šup!
Copak se děje?
Nechce se ti do vody? Půjdeme spolu. Pojď.
Ale všichni kamarádi už tam jsou.
To nic. Naučíš se to.
Tak šup, skočíme tam spolu.
Na tři. Raz, dva, tři!
Promiňte, sem nesmíte.
Promiňte... Ne...
Můžeme? Budu počítat...
Julie, jsi v pořádku? Chceš už jít?
Půjdeme? Tak pojď.
Počkejte.
Musí zůstat až do konce lekce.
Jely jsme sem zbytečně.
To ti nevadí?
Teď se mnou budeš muset trajdat po městě.
Co řeknu tátovi?
Že nechci plavat.
Ale jednou se to naučit musíš, Julie.
Kde ses to naučila ty?
Taky tě nutili?
Ty se vším naděláš cavyků.
Naučím tě to sama.
A je po problému.
A ta zmrzka?
Vždyť ses ani nenamočila.
Tak pojď.
Počkej tady, Julie.
- Zdravím. - Dobrý den.
Pro Maríu Rosu Torresovou.
Ovšem.
- Bude to čekat od zítřka v Castru. - Dobře.
- Musí znát číslo lístku. - Dobře.
Paní!
Váš lístek.
- Další. Dobrý den. - Zdravím.
Julie!
Víš, že nemáš nikam odbíhat!
Pojď sem!
Jdeme.
Švihej.
Naposledy.
Půjdeme?
Něco ti koupím.
Jednu věc.
Žádnou zbytečnost.
Vrať to. Řekla jsem jednu věc.
- Pojď. - Modrý je pro mě, růžový pro tebe.
- Nemám růžovou ráda. - Já taky ne.
První lekce jsou takové.
Vždycky jsou těžké.
Byla to hrůza.
Budeš si muset zvyknout.
To je ono.
Co se stalo, Estelo?
Voda byla hrozně studená.
A učitel tam měl až moc dětí.
Mohlo se jim něco stát.
S tím klubem to jde od desíti k pěti.
Tvrdili mi, že ve skupině bude maximálně pět dětí.
Bylo jich tam mnohem víc, tak 43 nebo víc.
Až budeme u jezera, už budeš umět plavat, broučku.
Pokud se dítě vody bojí,
je lepší začít v hloubce, kde dosáhne na dno.
Nejlepší způsob, jak se naučit plavat,
je ponořit hlavu a pomalu vydechnout nosem...
Je to videohovor, mami. Vidím tvoje vlasy.
Musíš otočit kameru.
Koukej. Vidíš to?
Tady se zelenina nedá jíst. Je úplně bez chuti.
To je krása!
Už zdražili jízdenky?
Na svátky si jízdenky nekupuj.
Budou dražší.
Proč chceš jezdit jenom na pár dní?
Co z toho?
Sonia teď dělá na lososí farmě.
Prý to ujde.
Ať tě to ani nenapadne. Máš se tam dobře.
Tvojí sestřenici platí pozdě a málo.
Navíc tam ty chudinky ryby cpou jedy.
Pak jsou z toho marod a natáhnou bačkory.
Vtrhli sem čtyři lupiči.
Podle toho, jak vypadali
a jak se pohybovali, nejspíš...
Krám, kam chodím, vykradli.
Lidi už nevědí co by.
Klidně tě zabijou kvůli mobilu.
Vloupají se ti do domu uprostřed noci.
Máme to holt v povaze.
Ale nemáme, mami.
Juanito!
Borjo!
Vraťte se!
Děti, domů!
- Ahoj. - Estelo.
Můžeme tam vlézt?
- Držím. - Máme tu piráty?
Proč musí Borja jít vždycky první?
Pomalu, opatrně.
V tomhle se budeme plavit, Estelo. Čtrnáct dní na jezeře Caburgua.
Vždyť je prťavá.
- Je super! - Líbí se vám?
Tudy se leze ven.
A mám tě.
Tak.
Raz, dva, tři,
čtyři, pět, šest,
sedm, osm.
Teď si odpočiň.
Aspoň se zlepšuju.
Drobet jo.
Jak drobet?
Drobet.
Pět krát deset...
Pět... deset krát pět...
Dvanáct, třináct...
Dvanáct, třináct hodin.
Jasně.
Vydržím tam delší a delší dobu.
Dobře, nejdřív se to musí zahřát.
Pak to teprv začne fungovat.
Cítíš něco?
Jo.
Úsměv, nemíří na vás kamery.
Vy jste nový?
Ne, už je mi 40.
Mám leccos za sebou.
Dělám si srandu. Makám tu asi týden.
Aha. Jedny červený prosím.
Nemá rád, když lidi utrácí.
Je to malej asketa.
Pracujete tady?
Já taky.
Když přijdete příště, můžeme třeba pokecat.
Mám spoustu času.
Těšilo mě.
Vrať se zpátky.
Pomalu, nehltej.
Jídlo se má vychutnat.
Ty obludo jedna.
Tady se neštěká.
Huš!
Mazej odsud.
Estelo, jsem mrtvá. Nejradši bych se na to vykašlala.
Maro, pořádá to tvoje kamarádka. A říkala jsi, ať pohnu.
Je půl osmé a cesta prý trvá 47 minut.
Taky než zaparkujeme.
Julie, vstaň prosím. Máš nohy.
Přestaň se plazit.
- Když se nenají, žádná televize. - Dobře.
Kurátorka?
Nebo umělkyně?
Tyhle.
Dobře.
Julie.
Když se hýbu, pořád mě sleduje.
Tak. Teď už nebude. Hlavou dolů nikam nemůže.
Teď už spinkej.
Tak šup.
Pořádně si odpočiň.
Co je, Sonio? Nemůžu mluvit.
Počkej, jde o tvou mámu.
Co jí je?
Nevím, co jí je, ale...
Nemluvila jsem s ní.
- Ale spadla. - A kde je?
A posadili ji, i když neměli.
A...
- Kdo ji našel? Mluvilas s ní? - Nemluvila.
- Sousedka. - Jak na tom je?
- Našla ji ležet na zemi. - Bylas tam?
Sahalas na ni? Kde upadla?
Chytila se větve a ta se zlomila.
Spadla ze židle a zlomila si kyčel.
Je v nemocnici, jde na operaci.
Můžeš s ní zůstat, než přijedu?
Jo, zůstanu, než dorazíš, neboj.
Nějak si to tady zatím zařídím.
Dobře.
Budeme si hrát?
Co je na kouření tak super?
Co tady děláš?
Alou na kutě.
Sem děti nesmí.
Vaši tě tu neradi vidí.
Bojím se.
Ty věci nahoře tam pořád jsou.
To jsou hvězdy.
Nedělám si legraci.
Jsou to myši, běhají po střeše.
Ani si v klidu nezakouřím.
Mají parohy, ne rohy, protože je pravidelně shazují.
- Zavři oči. - Mláďata vypadají úplně jinak než...
V noci nespí jenom sovy.
Díky skvrnám dokážou dokonale splynout s okolním prostředím,
takže je nezpozoruje žádný predátor.
Zhruba po třech měsících skvrny zmizí. A když je jim jeden rok...
Když mi bylo jako tobě, spala jsem jako dudek.
A ani nepípla.
Musely jsme spát s mámou.
Dneska byla sama a upadla.
To je celá ona.
Nevyznám se v ní.
Tvrdí, že nechce, abych jezdila.
Ale přitom to chce.
Nazdárek!
Hej!
Počkej!
Jsi starší než máma?
Jsme zhruba nastejno.
Umřete ve stejnou dobu?
Nejdřív umřela babička.
Nena.
Další na řadě
je táta.
Pak máma nebo ty a pak já.
Ne.
Otravný holky většinou žijou dlouho.
Mráz kopřivu nespálí.
Cristóbale.
No?
Estela s námi chce mluvit.
- O čem? - Zřejmě chce jet za mámou.
- Tvoje máma jde na operaci? - Ano.
Budeš muset odjet, Estelo?
Ano. Zítra jí nejspíš budou dávat umělou kyčel.
To je dneska už rutinní operace.
Prakticky bez komplikací, takže...
Já nemůžu, Cristóbale.
Musím se zavřít v ateliéru a nachystat hromadu věcí.
V pondělí mám termín. Nemůžu.
Jasně.
Co kdybychom ti koupili letenku na pondělí, Estelo?
Nebude to lepší?
Heleď, teď tě za ní stejně nepustí.
- To je fakt. - Bude lepší počkat až po operaci.
A být s ní během kontrol a rekonvalescence.
Nelez mi do šuplíku.
Zrovna ji operujou.
Ahoj, Estelo. Právě se probrala z anestezie.
Je trochu smutná, ale prý je to normální.
Je v pořádku?
CHCI PÍT ZE TVÝCH RTŮ
A TU ŽÍZEŇ V SOBĚ UHASIT
Co to je?
To je pro štěstí a na ochranu.
Před čím?
Je to amulet, aby ses nezamilovala.
Proč se nechceš zamilovat?
Abych se netrápila.
Líbí se mi, můžu si ho nechat?
Ne, je můj.
Otevřeš děckám ty?
Já nemám náladu.
Ne, nech toho!
Ne!
- Nech toho! - Tak dost. Přestaňte.
Ne!
Chci další papír.
Ať už jdou domů.
Slyším tě.
Julie.
Nemůžeš se zase zamykat.
Pojedeš za svou mámou?
Kdo by se o tebe staral?
Tak vstávej.
Ráno mi volal tvůj bratr.
Ukázal se?
Nezačínej.
Nemáte si co vyčítat.
Ne, mami, já nezmizela.
Jsem tu kvůli práci.
A přijedu, jakmile Sonie dojde volno.
Abysme se vystřídaly.
Jak říkám, už je mi dobře.
Šetři si ty dny na dovolenou.
Tak jo, mami.
Zavolám zítra.
Zatím pa.
Ty brďo.
Hele, cos dostal.
- Na. - Pořád se po vás ptá.
Ale neví, jak se jmenujete.
Estela.
Carlos. Těší mě.
Taky ti vlezl domů?
Jo, ale není to můj dům.
To je loudil, co?
Chodí od domu k domu.
Odkud jsi?
Z Chiloé.
Z Chiloé?
Jaký to tam je?
Je tam víc stromů než lidí.
Javory, duby, jilmy, myrty.
Vavříny.
A kde bydlíš ty?
Tady kousek.
Hlídám barák kamarádovi.
Na pár měsíců.
Vydrž.
Můžete sem.
Když jsem přijela do Santiaga, zjistila jsem, že se tu práší,
je tu vedro a všude samá žlutá nebo hnědá.
Žlutý stromy, hnědý kopce.
Žlutý baráky, hnědý náměstí.
Co to děláš? Dost.
Tady nekuř. Vyhodí mě.
To těžko. Kde za tebe o svátcích seženou náhradu?
„Poslyšte, šéfe.
Makáme i na Den mrtvých?“
Fórek?
„Jsme snad mrtví? Nejsme.
Takže?
Zpátky do práce.“
Slabota.
- Jsem služka. - Sundej to.
Okamžitě.
Sundej to, Julie!
Sundej to!
No tak, Julie, sundej to.
Raz, dva, tři, dolů.
Raz, dva, tři, nahoru. Raz, dva, tři, dolů.
Raz, dva, tři, nahoru.
Raz, dva, tři, dolů.
Nafoukni hrudník jako holub.
Holubi neplavou.
Už to dělám hodinu. Můžu si udělat přestávku?
Jsi jako mezek, mami, už pobíháš po domě.
Půjdu si zase lehnout.
Jenom jsem krmila kočku.
Veselý Vánoce, mami.
- Budou večer nějak slavit? - Estelo!
Mami, musím jít, pak ti zavolám, jo?
Pa.
- Dobrý večer. Stalo se něco? - Zdravím.
To vy jste volala, že se tu potlouká nějaký muž?
Ne, ani neznám číslo.
Tady všichni spí.
Je to 1818.
Aha, díky.
Omrknu předek.
OBECNÍ HLÍDKA
Rozbal to!
- Rozbal to! - Rozbal to!
- Tak co to je? - Tadá!
- Co to je? - Ty brďo!
- Kdopak to je? Ahoj. - Papoušek. Hele.
- Tady něco má. Na co to asi je? - Hele.
- Co to je? - Ukaž.
- Tak schválně. - Rolničky!
Rolničky!
- Santa je blbeček. - Ne.
Ne.
Santa je blbeček.
Řekni mu něco.
Julia je fešanda.
Líbí se ti?
Teď Estela!
- Který to je? - Je na řadě.
- Já? To snad ne! - Co to asi bude?
- Šťastné a veselé. - Moc děkuju.
- Rozbal to! - Dobře.
- A hele, osuška. Ta je ale krásná. - Je tam účtenka.
- Můžeš ji vrátit nebo vyměnit. - A plavky!
K jezeru se budou hodit.
- Ta barva je super! Děkuju. - Líbí se mi.
Ale do vody mě nedostanete ani párem volů.
Tak já vyrazím, jinak zůstanu trčet v zácpě. Jo?
Dobře.
Estelo, jeď s ním.
- Posledně dort úplně rozmačkal. - Ahoj.
Ahoj.
Ve tvojí náruči hledám svůj domov.
Připadáš si jako žena, jen když jsi se mnou.
- Co to do tebe vjelo? - Teď po tobě toužím.
Teď po tobě toužím.
Odkdy zpíváš?
Postav se sem.
- Dobře. - Hrajem. Raz, dva, tři!
- Raz, dva, tři. - Raz, dva, tři, čtyři!
Skoro.
Kudy se dostanu ven?
Kudy mám jít?
- Mám tu zůstat? - Ne.
Tak kudy?
Kudy?
Tudy.
Vlevo za bazénem je opuštěný barák.
Dál nevím. Ale tudy.
Ne.
- To jsem já. - Vemte si, co chcete!
To je Estela! Otevři!
Otevři jí.
To nic.
Už je pryč.
- Zavři. - Dobře.
- Jsi celá? - Jo.
- Zamkni. - Asi sem utekl odvedle.
- Zamkla jsi? - Jo, všude.
- Zavolej policii. - Volala jsem, ale rozbil mi mobil.
- Tak hlídku. - Už se stalo. Ale nic nevidím.
Je někdo doma?
Promiňte.
- Komu mám říct, co se stalo? - Teď nemůžu. Vydržte.
- Dobrý večer. - Dobrý večer.
Pojďte se mnou.
Zahlédl ho někdo?
Sousedka.
Svázali ji samotnou v koupelně vzadu.
A ostatní, manžela a děti, nechali spolu.
To je hrůza.
Kdo udělá něco takového mámě od dětí?
To je čiré zlo, Estelo.
Nebo zazmatkoval.
Byl to ještě kluk. Měl dětskou tvář.
Člověk už není v bezpečí ani u sebe doma.
Nechápu, že ses odvážila vylézt.
Zachovala ses opravdu statečně.
Ale mohlo se ti něco stát. Naštěstí nestalo.
Ty sis vařila vodu?
Ano. Dáte si čaj?
Ano, prosím.
Už běžím.
Čau. Děje se něco?
Jenom jsem s ní chtěla mluvit.
- Poslalas mi míň, než jsi říkala. - Jo, ještě jsem nebrala.
Ani když máš nemocnou mámu?
Dokdy máš volno?
Víc jak deset dní mi nedají.
Jasně. Zařídím si to tu.
A nemám volno, vybírám si dovolenou.
Vynahradím ti to.
Dej mi vědět, až se ráno probudí.
Možná si přispí.
Nechtěla jíst. Nechtěla nic.
Co?
Uvnitř nesmíš štěkat.
Nech to radši ve skříni na chodbě.
Bude to bezpečnější.
A Julii sem nepouštěj.
Vypadá to na zánět.
Má zvýšené bílé krvinky.
Ano, poslal jsem ji na rezonanci.
Ta ukázala lokální hematom v místě zákroku.
V okolí je také otok.
Proto mám podezření na zánět.
Také pociťuje větší bolest.
A má horečku.
- Dal jsem jí... - Julie?
Tady není.
- Julie? - Čekáme na rozbor.
Bála ses toho zloděje?
Ne.
On se bál víc.
Představ si, že vejdeš někam, kde nikoho neznáš.
Uprostřed noci, kdy je všude tma.
A křičí na tebe vyděšení lidi.
Hledá tě policie.
Ne.
Bál se on. Křičel.
Náš dům nahání strach.
Ještěže nevlezl vašim do ložnice.
A nenarazil na portrét tvojí babičky.
Babi.
Tváří se takhle.
Bojím se jí.
Jo, lekl by se.
Pejsek!
K noze.
Jak se jmenuje?
Jmenuje se Dadú.
Proto jsi zamykala dveře?
Jo.
Připomíná mi psa, co měli Jaimeové.
Když jsem byla malá.
Sousedka měla dva kluky v mým věku.
Jeden se jmenoval Jaime a měl dvojče.
To se taky jmenovalo Jaime, aby se nepletli.
Měla jsem je ráda, dávala jsem jim hudlany.
- Nejdřív jednomu... - Jak?
Takhle.
A pak druhýmu.
A pak si dali pusu oni, jako by líbali zrcadlo.
Nepřeháněj.
Bylo to fajn.
Teď budu řídit já.
Dobře.
Kam chceš hodit?
Domů.
Neměli jsme se sejít v osm?
Vždyť je osm.
On se měnil čas, co?
Letní čas nemám ráda, takže si hodiny neposouvám.
Ale tím pádem musím letět. Pa.
No teda!
Co?
- Co to bylo? - Co bylo co?
Taková mdlá první pusa.
Já ti dám mdlá.
Estelo!
- Pomůžeš mi? - Jistě.
A je to. Asi.
Jo, to stačí.
Super.
Jak to šlo, Iváne?
Dobře. Mluvil jsem s tou bezpečnostní firmou.
Po Novým roce tu nainstalujou kamery.
- Dobře. - A pak elektrický plot.
Zajistí všechny rizikový místa.
- Díky moc, Iváne. - Za málo.
Konečně.
A co malá?
Už umí plavat?
Už doplave k okraji. A sama vyleze.
To je super!
Ještě trochu potrénuje, a příště už pojede na olympiádu.
Co vidíte na ulici?
- Nic. - Nic.
Nic? Kdepak.
Vždycky se něco najde.
Číhá tam nebezpečí. Schovávají se tam zločinci.
Dost, Iváne. Děsíš je.
Děcka, alou domů.
- Díky moc. - Iváne?
No?
Přidej mě do hlídací skupiny prosím.
Jasně.
Hned to bude. Poslouchám.
- Čtyři. - Čtyři.
- Čtyři, dva, dva. - Čtyři, dva, dva.
Devět, dva.
- Devět, dva. - Osm, devět.
- Dobře. - Estela Garcíová.
- Jo. - Od Jensenových.
- A co ti je? - Cítím mravenčení v zádech.
A co ti na to řekl doktor?
Ale jdi, Estelko.
Určitě vědí, co dělají.
To bude tou operací.
Brzy ti bude líp.
A kde je malá?
Ahoj, Julie!
Dobrý den.
Pes se taky kouká na televizi?
Nějaký pán se zapálil.
Estelko, na tohle je ještě malá.
Bude mít noční můry.
Když to chce...
Je paličatá jako ty.
Proto jsi sama.
Nejsem.
Ne?
Fakt?
STŘEŽENO
Pomalinku.
Nohu na zem.
Teď zeď.
A teď druhou.
Raz, dva, tři.
Až nahoru. Super!
Chci ho vzít do Chiloé.
Mohl by tam volně běhat, nahánět prasata a lovit králíky.
Kdy odjíždíš?
Nevím.
Mámě už je zřejmě líp.
Ale někdy po telefonu nezní moc dobře.
Je to jako na houpačce.
Prodáte nám pivo?
Co jsem vám říkal?
No tak. Co vám to udělá?
- Dadú! - Už jsem řekl ne.
- Jen jim ho dej, ať neotravujou. - Poběž, Dadú!
Ty delší dny děckám nesvědčí.
Dadú.
Pecka.
- Dadú. - Díky!
Jedna z jeptišek mě sprdla.
A já čapla talíř s jídlem a vší silou ho mrskla matce představený do ciferníku.
Bum.
Odpoledne si pro mě musela máma přijít.
Celou cestu zpátky mlčela.
Až když jsme dorazily domů, vybuchla smíchy.
Smála se a smála.
Prý že jsem číslo.
Umírala smíchy.
Pak se musela vrátit do práce.
Řekla mi: „Estelko. Budeš se o sebe muset naučit starat.“
Odešla a já zůstala doma.
V necelých 14 letech.
Sama.
- Dobrý večer. - Dadú.
Co to bude?
Je pozdě. Jdeme.
Co kdybych se o půlnoci stavil a dáme si venku pivko?
Tady se někdo nudí.
Je to jejich jediná vnučka, a ani jí nepřišli na oslavu.
Neskutečný. Estelo.
Vždyť...
No fakt.
Teda. Musí tě mít hodně rádi.
Vyraž někam do přírody.
Málem ti to spadlo.
Půjčím ti bundu...
V pohodě?
Tak pojď.
Ahoj, Carlosi. Dneska nakonec nemůžu.
Nešlo by to zítra? To mám volno.
Hele.
Moje písnička!
Ne!
Velkolepá, jedna z nejlepších na světě a v Latinské Americe.
A teď už zbývá do půlnoci jen něco málo přes minutu.
Takže můžete hodit za hlavu všechny trampoty, co jste zažili,
zapamatovat si jen to hezké a připravit se na úžasný nový rok.
Na další takovou show si tedy počkáme zase rok.
- Vidíme starostu. Světla zhasínají. - Devět! Osm!
Sedm! Šest!
Pět! Čtyři!
Tři! Dva! Jedna!
Hurá!
Šťastný nový rok!
- Tobě taky! - Julie!
Julie!
Šťastný nový rok! Ať stojí za to!
Šťastný nový rok, Estelo!
Hodně zdraví, peněz a lásky!
Hlavně peněz!
Šťastný nový rok, zlato.
Ať je samá radost.
Estelo.
Šťastný nový rok.
Šťastný nový rok i tobě.
- Ať ten letošek stojí za to. - Ano.
Ať se ti daří.
- Nápodobně. - Díky.
- Julie! Skočím pro ni. - Dobře.
Julie!
Ať jde dolů.
- Julie! - Julie!
Dojdi pro ni! Ať přijde sem!
Ať jde sem!
- Julie! - Julie!
No nazdárek!
Šťastný nový rok.
- Jak se máš? - Dobře.
Díky.
Počkej.
To je tvůj pokoj?
Jo.
- Ahoj. - Ahoj.
Jdeme, šup.
Honem.
Jestli ho nepotřebuješ, dej mi ho.
K čemu ti bude?
Nechci se zamilovat.
Já taky ne.
Tak proč se holíš?
Pro strejčka Příhodu.
Máš přítele?
To ti řekl kdo?
Chci jet s tebou.
Strejda slíbil, že nás vezme na koně.
To těžko. Nemůže tě vzít na koně.
Je mi jedno, že je v ústavu a blázen.
Kde jsi vzala, že je strejda blázen?
- Sluch má očividně dobrý. - Jdeme.
- Běž si hrát s tátou. - Tak šup.
Estelo!
Musím pryč.
Ale dneska mám volno.
Za 18 minut musím být na klinice.
Stav jedné pacientky se zhoršil a vezou ji na sál.
Budu pryč celou noc. Pak to vyřešíme, ano?
- Ahoj. - Ahoj.
- Pozdrav Estelu. - Ahoj.
- Chci se na něco zeptat. - No?
Může u nás Julia dneska spát?
Objednáme pizzu.
Jo, dneska bude pizza.
Ale Julia není doma.
Odjela s mámou.
Takže to musíme nechat na jindy.
Hej, Juanito.
- Ale díky. Někdy se domluvíme. - Ne!
- Kdy by se vám to hodilo? - Ona lže!
Pane na nebesích...
- Tohle se na pohřbu nedělá. - Mrtví nemluví.
Ať odejde všechno zlo.
Ať odejde pryč.
Otevři pusu.
Ty kozo jedna!
Nekousla ho myš?
Ne, Julie, ne.
Ne, Julie. Ne!
Jedeš! Mazej!
Ukaž.
Vydrž.
Bolí to.
Pro jistotu jí dáme vakcínu proti vzteklině.
Maminko, chyťte ji za ruku.
Bude to chvilinka.
Skočím vám pro léky.
Sundej si tu helmu, Julie.
Slyšíš, Julie?
Může se jí něco stát.
Vždyť tak i přijela.
Radši ne. Jdeme.
- Estelo. - Dobré ráno.
Dobré ráno.
Při operaci té holčiny nastaly komplikace.
Septická embolie.
Umřela na sále.
Ona umřela?
Po operaci jsme ji oživovali přes půl hodiny.
Ale marně.
Udělal jste, co jste mohl.
Potřebuju se vyspat.
Ať mě Julia nebudí, prosím.
Dobře.
Chci, aby tu byl.
Nemůže za to, to ta myš.
Už o tom nemluv.
Chci, aby tu byl.
Žádný pes neexistuje. A ani tu nikdy nebyl.
Pojď, Julie.
Pustíme si telku.
Nechci se koukat.
Půjčím ti svůj amulet.
Ten není pro děti.
Mami!
Jsem doma.
Kdepak je moje princezna?
Ahoj, zlatíčko. Něco pro tebe mám.
Nerozbilo se to. To ti posílá babička.
Ty ses voněla?
Ahoj.
- Ahoj. - Ahoj.
Spal jsi?
Jo.
Vzal sis můj prášek.
- Dva. Ale už je mi o dost líp. - To jsem ráda.
Jak to šlo u mámy?
Dobře. Všichni jsme se spolu v sedm ráno nasnídali.
Jako když jsme chodili do školy.
Okno, nebo uličku?
Někde dole a dál od záchodu.
Hotovo.
Díky moc.
S tím prasklým displejem mě to nepustilo dál.
Tys spal tady?
Majitel domu se vrátil, takže než odjede...
Je to jenom na pár dní. Půjčili mi vzadu pokojík.
Neukázal se?
Ne, ale vždycky se vrátí.
Musí se na mě zlobit.
Díky.
Zloději jsou vynalézaví.
Dobře. Pište si.
Tři dráty nahoru, jeden dolů. Na 12 tisíc voltů.
- Kolik že? - Dvanáct tisíc.
- Dvanáct tisíc? - Jo. Přes to se nedostanou.
- Hlavně aby to fungovalo. - Bude. Nebojte.
Svědí to.
Svědění znamená, že se to hojí.
U jezera už budeš jako rybička.
Co bys radši?
Výletní loď
s duchy, kde jsi jako jediná naživu?
Nebo pláž s někým, koho máš ráda,
ale všude kolem
jsou krvelační žraloci?
Nejradši bych byla s tebou,
u jezera.
Nejdřív se stavím za mámou a pak přijedu za váma.
Už mám lístky.
Ruku na to.
Pořádně si odpočineme.
Budeme mít spánku plný brejle.
Budeme se houpat na lodi až do večera.
A koukat na hvězdy.
Zdravím. Je Estela doma?
Nemohla jsem ti to říct po telefonu.
Našla ji sousedka.
Hlavně se na mě nezlob.
Musela jsem do Punta Arenas kvůli práci.
Jsem na tom špatně. Nemám peníze.
Kde je?
Pohřbili ji.
Všechno zařizuje Pedro.
Konečně se ukázal.
Běž.
Objednali jsme pizzu.
Musíš něco sníst.
Odpočinek pomáhá.
Ty ses vrátil!
Jsme tu jenom na chvilku.
Kolega za mě zaskočil.
To je ale vykuk.
Tak jo.
Už je ti líp?
Jo.
Zatím.
Ahoj.
Musíme natočit strůjkyni.
Huš.
Schovává se.
Stejně tě vidím.
Naše herečka.
Měla bys radši svůj vysněný dům
s vlastní pláží,
nebo... letadlo?
Soukromý tryskáč.
Bydlela bys v něm a mohla jet kamkoli.
Co bys radši?
Bez pomoci to pro mě není dovolená.
Jo.
Líbila se mi ta, co dělala u tebe.
Myslím, že zaskakovala za sestru.
Byla moc milá, pamatuješ?
Tu myslím. Jo.
Cože? Estela nepojede?
- Bohužel. - Slíbila mi to.
Teď na to nemá pomyšlení, musíme jí dát čas.
Pak ti zavolám.
Lhářko!
Julie.
Jsi zlá!
Ne.
Smrdíš!
Julie.
- Říkala jsi, že pojedeš! - Julie.
Náno!
- Julie, zbláznila ses? - Ne! Jsi zlá!
Promiň, Estelo.
Co to vyvádíš?
- Jsi normální? Slyšíš? Přestaň! - Náno! Ne!
Ne. Jedeš!
Mazej! Huš!
Jak ses sem dostal?
Padej! Zmiz!
Dadú!
- Ne. - Dadú!
Julie?
Čí je to pes?
Pojď sem.
Julie, sem.
- Ty toho psa znáš? - Jo.
Odkud?
Kousl mě do nohy.
On tě kousl?
Jo, jela jsem do nemocnice na motorce.
- Do nemocnice na motorce? - Jo.
Padej! Mazej domů k páníčkovi!
Estelo, otevři.
Otevři ty dveře.
Estelo, otevři.
Podívej se na mě.
Co jsem ti provedla?
Vážně sis myslela, že mi to neřekne?
Jsem její máma.
Jdeme.
Okamžitě odsud vyžeň toho psa.
A sbal si věci.
Huš.
Mazej pryč.
Padej.
- Řekla jsem, ať ho vyženeš! - Ven!
A ty do pokoje!
Běž pryč!
Padej.
- Chci, aby tu zůstal! - Mazej!
Ne!
POZOR, ELEKTRICKÝ PLOT
Nesahej na něj, Estelo. Dostaneš ránu!
Iváne!
Iváne, pomoc!
Iváne!
Iváne, pojď sem prosím!
Iváne!
Zůstaň tady.
Estelo, ne!
Julie.
To nic, Estelo.
Už je po všem.
Jen klid.
Ahoj, Iváne.
Já už tam nepracuju.
Jo, už jsem v autobuse.
Cože?
Co je s malou?
Pane, zastavte!
Musím si vystoupit!
Překlad titulků: Zdeněk Huml