Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
‫בסדר. את חייבת לצאת לבד, בסדר?‬
‫לא! אני לא רוצה!‬ ‫-תירגעי.‬
‫יהיה בסדר.‬ ‫-לא!‬
‫- שחי אליי -‬
‫קדימה.‬
‫טוב, חוליה, קדימה. תשחי לכאן.‬
‫קדימה.‬
‫רגליים כמו גזעי עץ.‬ ‫אל תכופפי את הברכיים, חוליה. קדימה.‬
‫רגליים ישרות. תבעטי חזק.‬
‫תני לי יד.‬
‫קדימה. בואי הנה.‬
‫אוקיי, בואי הנה.‬
‫בסדר, קדימה.‬ ‫-לא.‬
‫פעם אחרונה. מוכנה?‬ ‫-לא.‬
‫תירגעי. גם אני למדתי ככה.‬
‫תני לי את היד שלך. בואי.‬
‫נכון שאמרתי לך לא לדאוג?‬
‫מספיק, קריסטובל. תעזוב אותה.‬
‫נזוז?‬
‫אסטלה.‬
‫אסטלה, את שם?‬
‫היא לא תקועה. היא נאחזת במשהו.‬
‫חוליה, זה לא מצחיק.‬
‫חוליה.‬
‫זה לא מצחיק בכלל. מספיק.‬
‫אני עייפה.‬
‫קדימה. מותק.‬
‫חוליה, בחייך.‬
‫תפסיקי. אני צריכה לעבוד.‬
‫אני עייפה.‬
‫אסטלה יכולה לקלוע לך צמות, מותק.‬ ‫-הלו?‬
‫תעבירו אותי בבקשה‬ ‫לרפואת ילדים בקומה הרביעית.‬
‫כן. ילדה בת שבע.‬
‫סובלת מעקמת.‬
‫נאמר לי שיש לה קצת חום.‬
‫בסדר. בואו נשיג הפניה‬ ‫ממחלות זיהומיות, בבקשה.‬
‫שנלך לנקות אוזניים עם מקלוני אוזניים?‬
‫בסדר.‬ ‫-לא רוצה מקלוני אוזניים?‬
‫אז תתמודדי.‬
‫תזרקי הכול.‬ ‫-בסדר.‬
‫את כל זה. גם הקופסה הזאת.‬ ‫-כן.‬
‫הוא עדיין לא זרק את הבגדים של אימא שלו.‬
‫תראי.‬
‫תראי מה מצאתי. כובע הים.‬
‫מותק, אני מבטיחה שאקנה לך אחד חדש.‬
‫היי, ילדונת.‬
‫תסתכלי עליי.‬
‫רציתי ללכת איתך, אבל אני לא יכולה.‬
‫בסדר? אבל אסטלה תבוא איתך.‬ ‫-אני בחופשה.‬
‫אפשר להתחיל ביום אחר?‬
‫לא, נשאר רק מקום אחד,‬ ‫והייתי צריכה למהר כדי לשריין אותו.‬
‫תחבשי לה אותו.‬
‫ילדונת, תסתכלי עליי.‬
‫נתאמן יחד באגם קבורגואה.‬
‫עוד כמה זמן ניסע?‬
‫חוץ מזה, את צריכה לצאת.‬ ‫ליהנות, ללמוד דברים.‬
‫את לא יכולה להישאר סגורה בבית עם אסטלה.‬
‫עכשיו תורי לשבת.‬
‫לא.‬
‫להתראות.‬ ‫-ביי.‬
‫כן?‬
‫אני מלווה אותה.‬
‫בסדר, אימא.‬
‫רוצים להכניס אותם למים?‬
‫אנחנו נושפים.‬
‫וכשהילד יעשה... כאילו שהוא עוצם את העיניים,‬
‫אנחנו מכניסים אותו למים ומוציאים.‬
‫בסדר?‬
‫בדיוק. יופי.‬
‫מעולה! בדיוק.‬
‫יופי.‬
‫זה כואב.‬
‫זה כואב!‬
‫היי, המים האלה מלאים בכינים.‬
‫מי יוציא לך אותם אחר כך? אני?‬
‫לא.‬
‫אם מתחילים מאחור, זה הרבה יותר קל.‬
‫בדיוק, ויסנטה.‬
‫בוא נראה.‬
‫מהר יותר.‬
‫כולם לעקוב אחרי גברת נטליה.‬
‫בסדר?‬
‫משם, לשם. לא לרוץ, בסדר? לאט.‬
‫אימהות ואבות, לכו לקפטריה.‬
‫אתם יכולים לאכול ארוחת בוקר.‬ ‫-קדימה.‬
‫הכול בסדר, חוליה?‬
‫בלי לחץ. בקצב שלך.‬
‫מתי שתרצו.‬
‫קדימה.‬ ‫-מוכנים?‬
‫בסדר? בספירה שלי. אחת, שתיים...‬
‫שניכנס למים?‬
‫קדימה, חוליה.‬
‫עכשיו תורך. את ראשונה.‬
‫מה קרה?‬
‫בסדר. כל השאר, אל תוך המים. קדימה, ילדים!‬
‫היי. מה קרה?‬
‫את לא רוצה להיכנס למים?‬ ‫בואי ניכנס יחד. בואי איתי.‬
‫לא? כל החברים שלך במים.‬
‫אל תדאגי. זה בסדר. את תלמדי, בסדר?‬
‫קדימה. בואי נקפוץ פנימה יחד.‬
‫ב"שלוש". אחת, שתיים, שלוש!‬
‫גברתי? סליחה. את לא יכולה להיכנס לכאן.‬
‫גברתי, לא...‬
‫מוכנים? בספירה של אחת...‬
‫חוליה, את בסדר? את רוצה ללכת?‬
‫שנלך? בואי נלך.‬
‫רגע.‬
‫היא חייבת להישאר עד סוף השיעור.‬
‫סתם באנו.‬
‫זה נראה לך בסדר?‬
‫עכשיו תצטרכי לבוא איתי לכמה סידורים.‬
‫מה אגיד להורים שלך?‬
‫שאני לא רוצה לשחות.‬
‫אבל את חייבת ללמוד, חוליה,‬ ‫במוקדם או במאוחר.‬
‫איפה למדת לשחות?‬
‫הכריחו אותך?‬
‫כל כך הרבה דרמה מכל דבר.‬
‫אני אלמד אותך לשחות.‬
‫סוף הסיפור.‬
‫והגלידה?‬
‫אפילו לא הכנסת בוהן למים.‬
‫טוב, בואי נלך.‬
‫תישארי כאן, חוליה.‬
‫היי.‬ ‫-אחר צהריים טובים.‬
‫עבור מריה רוסה טורס.‬
‫מושלם.‬
‫היא יכולה למשוך את זה החל ממחר‬
‫בסניף של קסטרו.‬ ‫-בסדר.‬
‫היא צריכה לספק את מספר הקבלה.‬ ‫-בסדר.‬
‫גברתי!‬
‫הקבלה שלך.‬
‫הבא בתור. אחר צהריים טובים.‬ ‫-מה נשמע?‬
‫חוליה!‬
‫מה אמרתי לך לגבי להתרחק?‬
‫קדימה!‬
‫פעם אחרונה.‬
‫נזוז?‬
‫אני אקנה לך משהו.‬
‫דבר אחד.‬
‫משהו שימושי.‬
‫תחזירי את זה. אמרתי דבר אחד.‬
‫בואי נלך.‬ ‫-כחול בשבילי, ורוד בשבילך.‬
‫אני לא אוהבת ורוד.‬
‫גם אני לא.‬
‫השיעורים הראשונים תמיד כאלה.‬
‫הם תמיד קשים.‬
‫איומים.‬
‫טוב, תצטרכי להתרגל לזה.‬
‫בדיוק.‬
‫מה קרה, אסטלה?‬
‫המים היו קרים מאוד.‬
‫למורה היו יותר מדי תלמידים.‬
‫זה עלול להיות מסוכן.‬
‫המועדון הזה הולך ומידרדר מיום ליום.‬
‫הם אמרו לי שיהיו לכל היותר‬ ‫חמישה ילדים בשיעור.‬
‫היו עוד הרבה, איזה 43 או יותר.‬
‫עד שנגיע לאגם, מותק, את תשחי.‬
‫אם הילדים לא מרגישים בטוחים להיכנס למים,‬
‫עדיף שזה יהיה בעומק‬ ‫שבו הם יכולים להגיע עם הרגליים לקרקעית.‬
‫התרגילים הכי טובים כדי ללמוד לשחות‬
‫הם לטבול את הראש ולהוציא את האוויר דרך...‬
‫זו שיחת וידאו, אימא.‬ ‫אני רואה רק את השיער שלך.‬
‫תסובבי את המצלמה.‬
‫תראי. את רואה?‬
‫אי אפשר לאכול כאן ירקות, אין להם שום טעם.‬
‫איזה יופי!‬
‫מחירי כרטיסי האוטובוס כבר עלו?‬
‫אל תקני אותם לחגים.‬
‫הם יהיו יקרים יותר.‬
‫למה באת לכמה ימים?‬
‫למה?‬
‫סוניה התחילה לעבוד בחוות הסלמון.‬
‫היא אומרת שזה לא רע.‬
‫אל תחשבי על זה בכלל. את בסדר שם.‬
‫לבת הדודה שלך‬ ‫משלמים באיחור, גרוע, ואם בכלל.‬
‫בנוסף, הם מרעילים את היצורים המסכנים האלה.‬
‫ואז הם חולים ומתים.‬
‫ארבעה פושעים נכנסו.‬
‫לפי איך שהם נראו,‬
‫ואיך שהם זזו, אני חושב...‬
‫החנות שאני קונה בה נשדדה.‬
‫מתרגלים להכול.‬
‫יהרגו אותך בשביל טלפון נייד.‬
‫הם פורצים לבתים בלילה.‬
‫זה מי שאנחנו.‬
‫זה לא מי שאנחנו, אימא.‬
‫חואניטה!‬
‫בורחה!‬
‫בואו הנה!‬
‫ילדים, הולכים הביתה!‬
‫היי, אסטלה.‬ ‫-אסטלה, תראי.‬
‫אפשר לעלות על הסירה?‬
‫בסדר.‬ ‫-מאיפה הגיעו הפיראטים האלה?‬
‫בורחה תמיד ראשון.‬
‫די, תירגעי, לאט לאט.‬
‫בזה נפליג, אסטליטה. שבועיים באגם קבורגואה.‬
‫כן, אבל היא בגודל של תינוק.‬
‫כל כך מגניב!‬ ‫-אהבתם, ילדים?‬
‫אנחנו נרד מכאן.‬
‫זהו זה. קדימה.‬
‫הנה.‬
‫אחת, שתיים, שלוש,‬
‫ארבע, חמש, שש,‬
‫שבעה, שמונה.‬
‫עכשיו תנוחי.‬
‫לפחות אני משתפרת.‬
‫עדיף על כלום.‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫עדיף על כלום.‬
‫חמש כפול עשר...‬
‫חמש... כאילו, עשר כפול חמש...‬
‫12, בערך 13...‬
‫12 או 13 שעות.‬
‫כן.‬
‫את גורמת לי להחזיק כל פעם קצת יותר.‬
‫טוב, רק צריך לחמם את זה.‬
‫זה מתחמם, ואז זה יעבוד.‬
‫מרגישה משהו?‬
‫כן.‬
‫תחייכי. לא מצלמים אותך.‬
‫אתה חדש?‬
‫לא, אני כבר בן 40.‬
‫לא חדש ולא הבטחה גדולה.‬
‫סתם צחקתי. התחלתי בשבוע שעבר.‬
‫חפיסה אדומה, בבקשה.‬
‫הוא לא אוהב שמבזבזים כסף.‬
‫הוא כלב קפדן.‬
‫את עובדת בסביבה?‬
‫גם אני.‬
‫זאת אומרת, אם תבואי שוב‬ ‫אולי נתראה או משהו.‬
‫יש לי הרבה זמן.‬
‫היה נעים להכיר.‬
‫תחזור.‬
‫תירגע. לאט.‬
‫אתה אמור ליהנות מהאוכל.‬
‫כלב מטונף שכמוך.‬
‫בלי לנבוח פה.‬
‫קישטה!‬
‫קדימה, קישטה!‬
‫אסטלה, אני מותשת. אשמח לדלג על הפתיחה.‬
‫מארה, זה אירוע של חברה שלך.‬
‫זירזת אותי.‬
‫השעה שבע וחצי וכתוב שזה במרחק של 47 דקות.‬
‫וצריך גם זמן לחנות.‬
‫חוליה, תעמדי, בבקשה. יש לך רגליים.‬
‫תפסיקי לזחול.‬
‫אם היא לא תאכל, אין טלוויזיה.‬ ‫-בסדר.‬
‫אוצרת?‬
‫או אומנית?‬
‫זאת.‬
‫בסדר.‬
‫חוליה.‬
‫כשאני זזה, היא כל הזמן מסתכלת עליי.‬
‫הנה. ככה היא לא יכולה להסתכל עלייך.‬ ‫עם הרגליים למעלה, היא לא יכולה ללכת.‬
‫לכי לישון עכשיו.‬
‫בסדר.‬
‫תנוחי קצת.‬
‫מה קרה, סוניה? אני לא יכולה לדבר.‬
‫רגע. אימא שלך.‬
‫מה קרה?‬
‫אני לא בטוחה מה קרה לה, אבל...‬
‫זאת אומרת, לא הצלחתי לדבר איתה.‬
‫היא סבלה משבר.‬ ‫-איפה היא?‬
‫והושיבו אותה. ולא היו צריכים להושיב אותה.‬
‫ו...?‬
‫מי ראה אותה? דיברת איתה?‬ ‫-לא, לא ראיתי אותה.‬
‫השכנה.‬ ‫-ראית איך היא הייתה?‬
‫לא, היא מצאה אותה על הרצפה.‬ ‫-היית שם?‬
‫נגעת בה? מה היא שברה?‬
‫היא תפסה ענף, הענף נשבר.‬
‫היא נפלה מהכיסא ושברה את הירך.‬
‫היא בבית החולים. היא תעבור ניתוח.‬
‫את יכולה להישאר איתה עד שאגיע לשם?‬
‫כן, אני אישאר איתה עד שתבואי. אל תדאגי.‬
‫אני אדבר פה ואסדר את זה.‬
‫בסדר.‬
‫רוצה לשחק ביחד?‬
‫מה כיף בעישון?‬
‫מה את עושה פה?‬
‫לא, לכי לישון.‬
‫אסור לקטינים להיכנס לכאן.‬
‫ההורים שלך לא אוהבים שאת נכנסת לחדר הזה.‬
‫אני מפחדת.‬
‫עדיין יש דברים על הגג.‬
‫הם נקראים כוכבים.‬
‫אני רצינית.‬
‫אלה עכברים שמתרוצצים על הגג.‬
‫אפילו לא סיגריה אחת בשקט.‬
‫זה נקרא קרניים מתחלפות ולא קרניים.‬ ‫כי הן מתחלפות כל הזמן.‬
‫תעצמי עיניים.‬ ‫-כשהם צעירים, הם...‬
‫רק ינשופים לא ישנים.‬
‫יש לו כתמים שמאפשרים לו‬ ‫להסוות את עצמו בטבע בצורה מדהימה,‬
‫עד שהוא עובר מבלי שיבחינו בו.‬
‫והכתמים האלה יישארו שלושה חודשים.‬ ‫בתוך שנה...‬
‫כשהייתי בגילך, ישנתי לגמרי בשקט.‬
‫כמו מומיה.‬
‫אימא שלי ואני חלקנו מיטה.‬
‫היא נפלה היום והיא הייתה לבד.‬
‫ככה היא.‬
‫אף פעם אי אפשר לדעת.‬
‫היא אומרת שהיא לא רוצה שאבוא...‬
‫אבל היא כן.‬
‫שלום לך!‬
‫היי!‬
‫את מבוגרת יותר מאימא שלי?‬
‫אנחנו בערך באותו גיל.‬
‫את תמותי כשהיא תמות?‬
‫קודם, סבתא שלי מתה.‬
‫ננה.‬
‫הבא למות...‬
‫יהיה אבא שלי.‬
‫ואז אימא שלי או את, ואז אני.‬
‫לא.‬
‫ילדות בלתי נסבלות חיות חיים ארוכים.‬
‫רק הטובים מתים צעירים.‬
‫קריסטובל.‬
‫מה?‬
‫אסטלה צריכה לדבר איתנו.‬
‫לגבי מה?‬ ‫-נראה שהיא רוצה לנסוע לאימא שלה.‬
‫אימא שלך עוברת ניתוח?‬ ‫-כן.‬
‫תצטרכי לנסוע, אסטלה?‬
‫כן. היא אמורה לעבור החלפת מפרק ירך מחר.‬
‫החלפות ירך הם ניתוחים שגרתיים בימינו.‬
‫סיבוכים הם נדירים ביותר. אז...‬
‫אני לא יכולה, קריסטובל.‬
‫אני צריכה לבלות את כל היום בסדנה‬ ‫ולעטוף המון חלקים.‬
‫אני צריכה למסור ביום שני. אני לא יכולה.‬
‫כן.‬
‫אסטלה, מה אם נשלם על טיסה‬ ‫ואת תיסעי ביום שני?‬
‫זה לא עדיף?‬
‫אם תלכי עכשיו, לא ייתנו לך בכלל להיכנס.‬
‫זה נכון.‬ ‫-עדיף להיות שם אחרי הניתוח.‬
‫ככה, את תהיי שם למעקבים, לטיפול לאחר...‬
‫אל תיגעי לי במגירה.‬
‫היא בניתוח ברגע זה.‬
‫היי, אסטלה. היא בדיוק התעוררה מההרדמה.‬
‫היא התעוררה קצת עצובה,‬ ‫אבל אומרים שזה נורמלי.‬
‫היא בסדר?‬
‫"בשפתייך אני רוצה להרוות‬
‫"את צימאון נשמתי..."‬
‫מה זה?‬
‫זה משהו שמביא לך מזל, שמגן עלייך.‬
‫בשביל מה?‬
‫זה קמע כדי למנוע ממך להתאהב.‬
‫למה לא להתאהב?‬
‫כדי לא לסבול.‬
‫זה נחמד. אפשר את זה?‬
‫לא, זה שלי.‬
‫תדברי עם הילדים, בסדר?‬
‫אין לי מצב רוח.‬
‫לא, תעזוב את זה!‬
‫לא.‬
‫תפסיק!‬ ‫-תפסיקו. אתם חייבים להפסיק.‬
‫לא!‬
‫אני רוצה עוד דף.‬
‫אני רוצה שהם ילכו.‬
‫שמעתי אותך.‬
‫חוליה.‬
‫את לא יכולה לנעול את עצמך שוב.‬
‫את חוזרת לאימא שלך?‬
‫אם אלך, מי יטפל בך?‬
‫רוצה לקום?‬
‫אחיך התקשר אליי הבוקר.‬
‫הוא הופיע?‬
‫אל תתחילי.‬
‫שניכם שווים.‬
‫לא, אימא, אני לא נעלמתי.‬
‫באתי הנה לעבוד.‬
‫ואני אבקר ברגע שייגמרו לסוניה ימי החופשה.‬
‫כדי שנטפל בך בתורות.‬
‫כבר אמרתי לך, אני בסדר עכשיו.‬
‫תשמרי את הימים האלה לחופשה.‬
‫בסדר, אימא.‬
‫בואי נדבר מחר.‬
‫נשיקות. ביי.‬
‫תראה מה היא הביאה לך!‬
‫תראה, כלב.‬ ‫-הוא שואל עלייך כל יום.‬
‫אבל אנחנו לא יודעים מה שמך.‬
‫אסטלה.‬
‫קרלוס. נעים מאוד.‬
‫הוא פרץ גם לבית שלך?‬
‫כן, אבל זה לא הבית שלי.‬
‫חתיכת קבצן, מה?‬
‫עובר מבית לבית.‬
‫מאיפה את?‬
‫מצ'ילואה.‬
‫צ'ילואה!‬
‫איך שם?‬
‫יותר עצים מאנשים.‬
‫מייפל, אלון, בוקיצה, הדס...‬
‫דפנה.‬
‫ואיפה אתה גר?‬
‫כאן.‬
‫אני שומר על בית של חבר.‬
‫לכמה חודשים.‬
‫רק רגע. לכאן.‬
‫כשעברתי לסנטיאגו,‬ ‫חשבתי שלאוויר יש ריח של אבק,‬
‫שחם מאוד, ושלהכול יש שני צבעים,‬
‫צהוב או חום.‬
‫עצים צהובים, גבעות חומות.‬
‫בניינים צהובים, כיכרות חומות.‬
‫מה את עושה? לא.‬
‫אם יראו אותך מעשנת, יפטרו אותי.‬
‫איך הם יכולים?‬ ‫איפה הם ימצאו מחליף בתקופה כזאת?‬
‫"היי, בוס.‬
‫"אנחנו עובדים ביום המתים?"‬
‫זאת בדיחה?‬
‫"מה, אתה מת? 'לא.'‬
‫"אז?‬
‫"תחזור לעבודה."‬
‫לא מצחיק.‬
‫אני האומנת.‬ ‫-תורידי את זה.‬
‫תורידי את זה עכשיו.‬
‫תורידי את זה, חוליה!‬
‫תורידי אותם!‬
‫קדימה, חוליה, תורידי את זה.‬
‫אחת, שתיים, שלוש, למטה.‬
‫אחת, שתיים, שלוש, למעלה.‬ ‫אחת, שתיים, שלוש, למטה.‬
‫אחת, שתיים, שלוש, למעלה.‬
‫אחת, שתיים, שלוש, למטה.‬
‫תנפחי את החזה כמו יונה.‬
‫יונים לא שוחות.‬
‫אני כאן כבר איזה שעה. אפשר הפסקה?‬
‫איזו עקשנית את! את שוב מסתובבת, אימא.‬
‫אני כבר חוזרת למיטה. רק האכלתי את החתול.‬
‫חג מולד שמח, אימא.‬
‫הם חוגגים הלילה?‬ ‫-אסטלה!‬
‫אימא, אני מנתקת עכשיו.‬ ‫אתקשר אלייך אחר כך, בסדר?‬
‫ביי.‬
‫היי. ערב טוב. קרה משהו?‬ ‫-ערב טוב.‬
‫את זו שראתה את הבחור שמסתובב? התקשרת?‬ ‫-לא, אני בכלל לא יודעת לאיזה מספר להתקשר.‬
‫כולם ישנים כאן.‬
‫זה 18-18.‬
‫18-18. תודה.‬
‫אני אבדוק את הכניסה.‬
‫- סיור קהילתי -‬
‫תפתחי!‬ ‫-תפתחי!‬
‫בואי נראה. מה זה?‬ ‫-טה-דה!‬
‫מה זה?‬ ‫-איזה מגניב!‬
‫מי זה? היי!‬ ‫-תוכי. תראי. הנה.‬
‫יש פה משהו.‬ ‫-תראי.‬
‫זה?‬ ‫-שם, מותק.‬
‫הנה. בואי נראה. תראי.‬ ‫-ג'ינגל בלס.‬
‫ג'ינגל בלס.‬
‫סנטה הוא טיפשון.‬
‫לא.‬
‫סנטה הוא טיפשון.‬
‫תגידי משהו.‬
‫חוליה יפה.‬
‫אהבת?‬
‫אלוהים, אסטלה.‬
‫איזו?‬ ‫-המתנה של אסטלה.‬
‫אני? זה מביך!‬ ‫-מה זה יכול להיות?‬
‫הנה.‬ ‫-תודה רבה.‬
‫תפתחי!‬ ‫-בואו נראה.‬
‫תראו, מגבת. איזה יופי.‬
‫יש שם פתק החלפה.‬
‫אם את רוצה להחליף אותה, אסטלה.‬ ‫-ובגד ים!‬
‫זה מושלם לקבורגואה.‬
‫איזה צבע יפה!‬
‫אני מתה על זה.‬ ‫-תודה.‬
‫אבל אני לא נכנסת למים גם אם תגררו אותי.‬
‫אני יוצא עכשיו.‬ ‫אחרת, אני אכנס לפקקים. בסדר?‬
‫בסדר.‬
‫אסטלה, לכי איתו.‬
‫בפעם האחרונה שהוא הביא עוגה,‬ ‫היא הגיעה בחתיכות.‬
‫שלום.‬
‫"בזרועותייך הפתוחות,‬ ‫אני רוצה למצוא את דרכי‬
‫"ושתרגישי כמו אישה רק איתי..."‬
‫מה זה המוזיקה הדפוקה הזו?‬ ‫-"אני רוצה אותך היום‬
‫"אני רוצה אותך היום..."‬
‫ממתי את שרה?‬
‫עכשיו נסי את.‬
‫בסדר.‬ ‫-קדימה. אחת, שתיים, שלוש!‬
‫אחת, שתיים, שלוש.‬ ‫-אחת, שתיים, שלוש, ארבע!‬
‫כמעט.‬
‫היציאה. איפה היציאה?‬
‫מאיפה אני יוצא?‬
‫את רוצה שאישאר?‬ ‫-לא.‬
‫מאיפה אני יוצא?‬
‫איפה?‬
‫משם.‬
‫הקיר השמאלי, מאחורי הבריכה, יש בית נטוש.‬
‫אחרי זה, אני לא יודעת. משם.‬
‫לא.‬
‫זאת אני.‬ ‫-קח הכול, בבקשה!‬
‫קח הכול!‬ ‫-זאת אסטלה! תפתח!‬
‫תפתח את הדלת!‬
‫זה בסדר.‬
‫הוא הלך.‬
‫תסגור את הדלת.‬ ‫-כן.‬
‫את בסדר?‬ ‫-כן.‬
‫תנעלי.‬ ‫-הוא הגיע מהבית הסמוך.‬
‫נעלת?‬ ‫-כן, הכול נעול.‬
‫תתקשרי למשטרה.‬
‫התקשרתי, אבל הוא שבר לי את הטלפון,‬ ‫אני לא רואה כלום.‬
‫אז תתקשרי לאבטחה.‬ ‫-כבר התקשרתי.‬
‫אני לא רואה.‬
‫יש שם מישהו?‬
‫היי.‬
‫עם מי לדבר? כדי להגיד...‬ ‫-אני לא יכול עכשיו. חכי רגע.‬
‫ערב טוב.‬ ‫-שלום. ערב טוב.‬
‫בסדר, בוא איתי, בבקשה.‬
‫ראית אותם טוב?‬
‫השכנה,‬
‫הם קשרו אותה, לבד, בשירותים מאחור,‬
‫וכל השאר, כולם ביחד, הבעל עם הילדים.‬
‫זה נורא!‬
‫איך מישהו יכול לעשות דבר כזה לאימא?‬
‫זה רוע, אסטלה.‬
‫או בלבול.‬
‫הוא היה רק ילד. עדיין היו לו פני תינוק.‬
‫אנחנו כבר לא בטוחים אפילו בבית שלנו.‬
‫אין לי מושג איך העזת לצאת מהחדר שלך.‬
‫היית ממש אמיצה.‬
‫אבל משהו יכול היה לקרות לך.‬ ‫למרבה המזל, כלום לא קרה.‬
‫נשארו מים רתוחים?‬
‫כן. את רוצה תה?‬
‫כן, בבקשה.‬
‫מיד.‬
‫היי. את בסדר?‬
‫רק רציתי לדבר איתה.‬
‫שלחת לי פחות ממה שסיכמנו.‬ ‫-כן, עוד לא שילמו לי.‬
‫אפילו לא כשאימא שלך לא מרגישה טוב?‬
‫כמה זמן יש לך חופש מהעבודה?‬ ‫-10 ימים. אני לא יכולה לבקש יותר.‬
‫בסדר. אני מסדרת את העניינים.‬
‫וזו לא סתם חופשה מהעבודה.‬ ‫זו החופשה השנתית שלי.‬
‫אני אפצה אותך על הימים האלה.‬
‫תודיעי לי כשהיא מתעוררת מחר.‬ ‫-היא עלולה לישון עד מאוחר.‬
‫היא סירבה לאכול. היא לא רצתה כלום.‬
‫מה?‬
‫בלי לנבוח פה, בסדר?‬
‫שימי אותם בארון במסדרון במקום.‬
‫זה ליתר ביטחון.‬
‫אל תיתני לחוליה להיכנס, בסדר?‬
‫ואני מאמין שזה נגוע.‬
‫ספירת תאי הדם הלבנים שלה לא כל כך טובה.‬
‫כן, הזמנתי בדיקת אם-אר-איי,‬
‫שמראה דימום מקומי באזור הניתוח.‬
‫ויש גם בצקת באזור,‬
‫ולכן אני חושד שהוא נגוע.‬
‫היא גם מרגישה יותר כאבים.‬
‫ויש לה חום.‬
‫נתתי לה...‬ ‫-איפה חוליה?‬
‫היא לא פה.‬
‫חוליה?‬ ‫-אנחנו מחכים לתרביות.‬
‫פחדת מהגנב?‬
‫לא.‬
‫הוא פחד יותר.‬
‫דמייני שאת נכנסת לבית‬ ‫שבו את לא מכירה אף אחד.‬
‫לילה. הכול חשוך.‬
‫אנשים צורחים, מפוחדים.‬
‫המשטרה מחפשת אותך.‬
‫לא.‬
‫הוא פחד. הוא צעק.‬
‫הבית הזה מפחיד.‬
‫מזל שהגנב לא נכנס לחדר של ההורים שלך.‬
‫הוא היה נתקל בדיוקן של סבתא שלך.‬
‫סבתא שלי!‬
‫כי היא ככה.‬
‫אני מפחדת מסבתא שלי.‬
‫כן, זה היה מפחיד אותו יותר.‬
‫כלב!‬
‫בוא.‬
‫איך קוראים לו?‬
‫קוראים לו דאדו.‬
‫בגלל זה סגרת את הדלת?‬
‫כן.‬
‫הוא מזכיר לי כלב שהיה שייך לחיימים.‬
‫כשהייתי קטנה.‬
‫גרתי ליד שני בנים בגילי.‬
‫לאחד מהם קראו חיימה, והשני היה התאום שלו,‬
‫שקראנו לו גם חיימה כדי למנוע בלבול.‬
‫ואהבתי את החיימים. נתתי להם נשיקות.‬
‫הייתי מנשקת אחד...‬ ‫-איך נישקת אותם?‬
‫ככה.‬
‫ואז נישקתי את חיימה השני.‬
‫ואז החיימים נישקו זה את זה,‬ ‫כאילו שהם נישקו מראה.‬
‫את כזאת רגישה.‬
‫זה היה נחמד.‬
‫תורי לנהוג.‬
‫בואי.‬
‫לאן את רוצה שאקח אותך?‬
‫הביתה.‬
‫לא היינו אמורים להיפגש בשמונה?‬
‫כן, השעה שמונה.‬
‫השעונים התחלפו, נכון?‬
‫אני פשוט לא אוהבת שעון קיץ, אז...‬
‫אני לא מכוונת את השעון.‬
‫זה אומר שאני צריכה ללכת. ביי.‬
‫בחיי!‬
‫מה?‬
‫מה זה היה?‬ ‫-"בחיי", מה?‬
‫איזו נשיקה ראשונה עלובה.‬
‫"עלובה"? תראי מה זה עלובה!‬
‫אסטלה!‬
‫תעזרי לי, בבקשה.‬ ‫-כן.‬
‫הנה, נראה שככה.‬
‫כן, זהו זה.‬
‫טוב.‬
‫איך הלך, איוואן?‬
‫טוב. כבר דיברתי עם חברת האבטחה.‬
‫אחרי השנה החדשה, הם יתקינו את המצלמות.‬
‫בסדר.‬ ‫-הם מתקינים גדר חשמלית.‬
‫הם יכסו את כל נקודות החולשה.‬
‫תודה רבה, איוואן.‬ ‫-אין בעיה.‬
‫סוף סוף.‬
‫היי, הילדה,‬
‫היא כבר למדה לשחות?‬
‫היא מגיעה לקצה בעצמה. היא יכולה לצאת.‬
‫זה נהדר!‬
‫אז עם עוד קצת אימונים,‬ ‫היא תייצג אותנו באולימפיאדה.‬
‫אבל מה אתם רואים ברחוב?‬
‫כלום.‬ ‫-כלום.‬
‫כלום? לא.‬
‫תמיד יש משהו ברחוב.‬
‫שם טמונה הסכנה. שם מתחבאים הפושעים.‬
‫מספיק, איוואן. אתה תעשה להם יותר טראומה.‬
‫טוב, ילדים, לכו הביתה.‬
‫תודה רבה.‬ ‫-איוואן.‬
‫כן?‬ ‫-תוסיף אותי לקבוצת הצ'אט של האבטחה, בבקשה.‬
‫בטח.‬
‫לשירותך. בואי נראה. מה המספר?‬
‫ארבע.‬ ‫-ארבע.‬
‫ארבע, שתיים, שתיים.‬ ‫-ארבע, שתיים, שתיים.‬
‫תשע, שתיים.‬
‫-שמונה, תשע.‬
‫שמונה, תשע.‬ ‫-אסטלה גרסיה.‬
‫אסטלה.‬ ‫-ממשפחת ינסן.‬
‫מה את מרגישה?‬ ‫-תחושת קור על הגב שלי.‬
‫בסדר, אבל מה אמר הרופא?‬
‫אוי, ליטה!‬
‫הם יודעים מה הם עושים.‬
‫זה בגלל שעברת ניתוח.‬ ‫את תרגישי טוב יותר בקרוב.‬
‫איפה הילדה?‬
‫היי, חוליה.‬
‫שלום.‬
‫גם הכלב צופה בטלוויזיה?‬
‫אדם הצית את עצמו.‬
‫ליטה, אל תתני לילדה לצפות בדברים האלה.‬
‫יהיו לה חלומות רעים.‬
‫היא רוצה לצפות בזה.‬
‫עקשנית, כמוך.‬
‫לכן את לבד.‬
‫אני לא לבד.‬
‫לא?‬
‫באמת?‬
‫- קהילה מוגנת -‬
‫ישר.‬
‫מורידים את הרגל.‬
‫טוב, עכשיו הקיר.‬
‫לא, השנייה.‬
‫אחת, שתיים, שלוש.‬
‫עד למעלה. זהו זה!‬
‫אני רוצה לקחת אותו לצ'ילואה.‬
‫הוא יהיה מאושר, ירוץ חופשי,‬ ‫יעצבן את החזירים, יאכל ארנבים.‬
‫מתי את נוסעת?‬
‫אני לא בטוחה.‬
‫אימא שלי נראית יותר טוב עכשיו.‬
‫אבל יש ימים שהיא לא מרגישה כל כך טוב.‬
‫זה לא ליניארי.‬
‫תמכור לנו בירה?‬
‫מה אמרתי לכם?‬
‫בחייך. מה אכפת לך?‬
‫דאדו!‬ ‫-אמרתי לא.‬
‫פשוט תמכור להם את זה כדי שהם ילכו.‬ ‫-בוא, דאדו.‬
‫שעון הקיץ הזה לא טוב לילדים.‬
‫דאדו.‬
‫מעולה.‬
‫דאדו.‬ ‫-תודה, אחי!‬
‫נזירה צעקה עליי.‬
‫ובכל הכוח שלי,‬
‫לקחתי את צלחת התבשיל‬ ‫וזרקתי אותה על פניה של אם המנזר.‬
‫בום.‬
‫באותו אחר צהריים‬ ‫אימא שלי הייתה צריכה לאסוף אותי.‬
‫כל הדרך חזרה הביתה, היא לא אמרה מילה.‬
‫וכשהגענו הביתה, היא התחילה לצחוק.‬
‫היא צחקה וצחקה.‬
‫"כל הנזיד על הפנים שלה", היא אמרה.‬
‫מתה מצחוק.‬
‫אימא שלי הייתה צריכה לחזור לעבודה,‬ ‫ואז היא אמרה לי, "אסטליטה,‬
‫"תצטרכי ללמוד כדי לדאוג לעצמך."‬
‫והיא הלכה, ואני נשארתי שם,‬
‫בת 13, כמעט בת 14,‬
‫לגמרי לבד.‬
‫כן, אדוני.‬ ‫-דאדו!‬
‫איך אפשר לעזור?‬
‫מאוחר. בואי נלך.‬
‫היי, מה אם אבוא ב-12:00‬ ‫ונשתה בירה ברחוב הצדדי?‬
‫אני רואה שמשעמם לך.‬
‫היא הנכדה היחידה שלהם,‬
‫והם אפילו לא באו ליום ההולדת שלה.‬
‫אין מצב! היי, אסטלה.‬
‫אבל...‬
‫בחיי.‬
‫היא בטח המועדפת עליהם, מה?‬
‫אחותי, לכי קצת לכפר.‬
‫כמעט הפלת את זה!‬
‫אני אלווה לך ז'קט...‬
‫את בסדר?‬
‫בואי.‬
‫היי, קרלוס. אני לא יכולה היום.‬
‫נתראה מחר ביום החופשי שלי, בבקשה?‬
‫תראי.‬
‫השיר שלי!‬
‫לא!‬
‫נפלא, אחד הטובים בעולם,‬
‫הטוב ביותר באמריקה הלטינית.‬
‫ועכשיו אנחנו כמעט...‬
‫דקה לפני חצות.‬
‫כדי שתוכלו להיפרד‬ ‫מכל הדברים הרעים שעברתם,‬
‫לשמור על הזיכרונות הטובים,‬
‫ולהתכונן לקראת שנה נפלאה.‬
‫עוד שנה מסתיימת, והמופע עומד להתחיל.‬
‫אנחנו רואים את ראש העיר.‬ ‫-תשע!‬
‫האורות כבים.‬ ‫-שמונה!‬
‫שבע! שש!‬ ‫-שבע! שש!‬
‫חמש! ארבע!‬ ‫-חמש! ארבע!‬
‫שלוש! שתיים! אחת!‬ ‫-שלוש! שתיים! אחת!‬
‫בום!‬
‫שנה טובה!‬
‫-חוליה!‬
‫חוליה!‬
‫שנה טובה! נקווה שתהיה שנה נהדרת!‬
‫שנה טובה, אסטלה!‬
‫לבריאות, עושר ואושר!‬
‫עושר!‬
‫שנה טובה, אהובה.‬
‫נקווה שתהיה שנה טובה.‬
‫אסטלה.‬
‫שנה טובה.‬
‫כל טוב. אני מקווה שתהיה שנה טובה.‬ ‫-שנה טובה.‬
‫נקווה שתהיה טובה.‬
‫גם לכם.‬ ‫-תודה.‬
‫חוליה! אני אלך למצוא אותה.‬ ‫-כן.‬
‫חוליה!‬
‫תגיד לה לבוא.‬
‫חוליה!‬ ‫-חוליה!‬
‫תביא אותה! תגיד לה לבוא!‬
‫תגיד לה לבוא!‬
‫חוליה!‬ ‫-חוליה!‬
‫שלום. היי, מתוק!‬
‫שלום.‬
‫שנה טובה.‬
‫מה שלומך?‬ ‫-מעולה.‬
‫תודה.‬
‫טוב.‬
‫זה החדר שלך?‬
‫כן.‬
‫ביי.‬ ‫-ביי ביי.‬
‫בוא.‬
‫אם את לא מתכוונת להשתמש בו, תני לי אותו.‬
‫מה זה יעזור לך?‬
‫אני לא רוצה להתאהב.‬
‫גם אני לא.‬
‫ולמה את עושה את זה?‬
‫ליתר ביטחון.‬
‫את יוצאת לדייטים?‬
‫מי אמר לך שאני יוצאת לדייטים?‬
‫אני רוצה לבוא איתך.‬
‫דוד שלי אמר לי שנצא לרכוב על סוסים.‬
‫טוב, זה לא יקרה. הוא לא יכול לקחת אותך.‬
‫לא אכפת לי שהוא סגור במוסד ושהוא משוגע.‬
‫מי אמר לך שהדוד שלך משוגע?‬ ‫מאיפה הבאת את זה?‬
‫ברור שהיא לא חירשת.‬ ‫-בואי נלך.‬
‫לכי לשחק עם אבא שלך.‬ ‫-בואי נלך עם אבא.‬
‫אסטלה!‬
‫אני צריך לעוף.‬
‫אבל זה היום החופשי שלי.‬
‫אני צריך להיות בבית החולים בעוד 18 דקות.‬
‫החולה לא יציבה. היא צריכה ניתוח חירום.‬
‫אני לא אהיה בבית כל הלילה.‬ ‫נפתור את זה אחר כך.‬
‫שלום.‬ ‫-היי.‬
‫תגידו, "היי, אסטלה".‬ ‫-היי, אסטלה.‬
‫אני רוצה לשאול אותך שאלה.‬ ‫-בסדר.‬
‫חוליה יכולה לבוא למסיבת פיג'מות‬ ‫בבית שלי הערב?‬
‫נקנה פיצה לכולם.‬
‫כן, נאכל פיצה היום.‬
‫חוליה לא בבית.‬
‫היא יצאה עם אימא שלה.‬
‫אז לצערי, זה ייאלץ להיות ביום אחר.‬
‫היי, חואניטה.‬
‫תודה. נארגן את זה אחר כך.‬ ‫-אבל לא!‬
‫איזה עוד יום תרצו?‬ ‫-היא משקרת.‬
‫אלוהים שבשמיים...‬
‫ככה לא עושים בלוויות.‬ ‫-המתים לא מדברים.‬
‫הסתלק, רוע.‬
‫הסתלק.‬
‫תפתחי את הפה.‬
‫פרחחית קטנה!‬
‫הוא ננשך על ידי עכבר?‬
‫לא, חוליה, לא.‬
‫לא, חוליה, לא! לא!‬
‫צא החוצה! החוצה!‬
‫בואי נראה.‬
‫בואי.‬
‫זה כואב.‬
‫ניתן לה חיסון כלבת, ליתר ביטחון.‬
‫אימא, תחזיקי לה את היד.‬
‫זה ייקח רק שנייה.‬
‫אני אביא את התרופה.‬
‫תורידי את הקסדה, חוליה.‬
‫תורידי את זה, חוליה.‬
‫זה מסוכן, קרלוס.‬
‫היא באה לכאן על אופנוע.‬
‫זה לא בטוח. בואי נלך.‬
‫אסטלה.‬ ‫-בוקר טוב.‬
‫בוקר טוב.‬
‫לבחורה היה... סיבוך במהלך הניתוח.‬
‫תסחיף ספטי.‬
‫היא מתה בחדר הניתוח.‬
‫היא מתה?‬
‫עשינו לה החייאה‬ ‫במשך יותר מחצי שעה אחרי הניתוח, אבל...‬
‫היא לא יצאה מחדר הניתוח.‬
‫טוב, עשית כל מה שיכולת.‬
‫אני צריך לישון.‬
‫אל תיתני לחוליה להעיר אותי. בסדר?‬
‫בסדר.‬
‫אני רוצה שהוא יבוא.‬
‫זו לא הייתה אשמתו.‬ ‫זו הייתה אשמתו של העכבר.‬
‫אל תחזרי על זה.‬
‫אני רוצה שהוא יבוא.‬
‫לא, אין כלב. אף פעם לא היה. הוא לא קיים.‬
‫בואי, חוליה.‬
‫בואי נצפה בטלוויזיה.‬ ‫-לא רוצה טלוויזיה.‬
‫אני אשאיל לך את הקמע שלי.‬
‫זה למבוגרים, לא לילדים.‬
‫אימא!‬
‫אני בבית.‬
‫איפה הילדה שלי? איפה היא?‬
‫היי, מתוקה. הבאתי לך משהו.‬
‫זה הגיע בשלום. סבתא שלחה לך את זה.‬
‫את משתמשת בבושם עכשיו?‬
‫היי.‬
‫שלום.‬ ‫-היי.‬
‫ישנת?‬
‫כן.‬
‫גנבת לי את האלפראזולאם.‬
‫שניים. אבל אני מרגיש הרבה יותר טוב.‬
‫אני שמחה.‬
‫איך הלך שם?‬
‫מעולה. כולנו אכלנו ארוחת בוקר בשבע בבוקר.‬
‫כמו כשהיינו ילדים לפני הלימודים.‬
‫חלון או מעבר?‬
‫בקומה התחתונה ורחוק מהשירותים.‬
‫בוצע.‬
‫תודה רבה.‬
‫עם המסך ככה, זה לא נתן לי ללחוץ על "הבא".‬
‫ישנת פה?‬
‫בעל הבית חזר, אז כל עוד הוא כאן...‬
‫זה רק לכמה ימים. השאילו לי חדרון פה מאחור.‬
‫הוא לא הופיע?‬
‫לא, אבל הוא תמיד חוזר.‬
‫הוא בטח כועס עליי.‬
‫תודה.‬
‫גנבים הם ערמומיים מאוד.‬
‫בסדר. שים לב.‬
‫שלושה חוטים מעל ואחד למטה. ב-12,000 וולט.‬
‫כמה וולט?‬ ‫-12,000.‬
‫12,000?‬ ‫-כן. כדי שאף אחד לא יוכל לעבור.‬
‫אני רק רוצה שזה יעבוד טוב, זה הכול.‬ ‫-זה יעבוד טוב.‬
‫זה שורף.‬
‫אם זה שורף, זה אומר שזה מחלים.‬
‫זה כבר יעבור עד שתלכי לאגם.‬
‫מה היית מעדיפה?‬
‫אוניית תענוגות‬
‫עם רוחות רפאים, ואת היחידה שחיה?‬
‫או חוף הים עם האדם האהוב עלייך,‬
‫מוקף ב...‬
‫כרישים רצחניים?‬
‫אני מעדיפה להיות איתך,‬
‫באגם.‬
‫אבקר את אימא שלי קודם, ואז אני הולכת לשם.‬
‫כבר יש לי את הכרטיסים.‬
‫עשינו עסק.‬
‫אנחנו ננוח כל כך הרבה.‬
‫יימאס לנו לישון.‬
‫נישאר על הסירה, נצוף עד מאוחר.‬
‫נתבונן בכוכבים.‬
‫היי. אסטלה בבית?‬
‫איך יכולתי לספר לך את זה בטלפון?‬
‫השכנה מצאה אותה.‬
‫אל תכעסי עליי.‬
‫נסעתי לפונטה ארנס לעבודה.‬
‫המצב רע מאוד. אין כסף לכלום.‬
‫איפה היא?‬
‫היא נקברה.‬
‫פדרו מטפל בזה.‬
‫הוא סוף סוף הופיע.‬
‫קדימה.‬
‫הזמנו פיצה.‬
‫תאכלי משהו.‬
‫מנוחה עוזרת מאוד.‬
‫חזרת!‬
‫באנו רק לזמן קצר.‬
‫מחליפים אותי.‬
‫כזה מפונק.‬
‫בסדר.‬
‫את מרגישה טוב יותר?‬
‫כן.‬
‫ביי.‬
‫אנחנו צריכים לצלם את האישה מאחורי הכול.‬
‫בסדר.‬
‫היא מתחבאת.‬
‫אני רואה את הפנים שלך שם.‬
‫השחקנית.‬
‫את מעדיפה שיהיה לך את בית החלומות שלך‬
‫עם חוף משלך או...‬
‫מטוס?‬
‫מטוס פרטי.‬
‫זה הבית שלך. את יכולה לטוס לכל מקום.‬
‫מה את מעדיפה?‬
‫בלי עזרה, זו לא חופשה בשבילי.‬
‫כן.‬
‫אהבתי את הבחורה שעבדה איתך.‬
‫אני חושבת שהיא הייתה האחות‬ ‫של המחליפה שעובדת איתך.‬
‫היא הייתה ממש נחמדה, זוכרת?‬
‫היא. כן, היא.‬
‫מה? אסטלה לא באה?‬
‫לא, היא לא.‬ ‫-היא אמרה שכן.‬
‫אסטלה ביקשה לא לנסוע לקבורגואה.‬ ‫אנחנו צריכים לתת לה זמן.‬
‫אני אחזור אליך.‬
‫שקרנית!‬
‫חוליה.‬
‫את מכוערת!‬
‫לא.‬
‫ראש קקי!‬
‫חוליה.‬
‫אמרת לי שאת באה!‬ ‫-חוליה.‬
‫טיפשה!‬
‫חוליה, מה קרה לך?‬ ‫-לא! טיפשה!‬
‫סליחה, אסטלה.‬
‫מה קרה לך?‬
‫מה יש לך? תפסיקי!‬ ‫-טיפשה! לא!‬
‫לא! החוצה!‬
‫החוצה! קישטה!‬
‫איך נכנסת בכלל?‬
‫החוצה! קישטה!‬
‫דאדו!‬
‫לא.‬ ‫-דאדו!‬
‫חוליה?‬
‫של מי הכלב הזה?‬
‫בואי.‬
‫חוליה, בואי.‬
‫את מכירה את הכלב הזה?‬ ‫-כן.‬
‫איך את מכירה אותו?‬
‫כי הוא נשך אותי שם.‬
‫הכלב הזה נשך אותך?‬
‫כן, והם לקחו אותי למרפאה על אופנוע.‬
‫נסעת למרפאה על אופנוע?‬ ‫-כן.‬
‫צא, כלב! צא החוצה! לך הביתה! קדימה!‬
‫אסטלה, תפתחי.‬
‫אסטלה, תפתחי!‬
‫תפתחי את הדלת.‬
‫אסטלה, תפתחי.‬
‫תסתכלי עליי.‬
‫מה עשיתי לך?‬
‫באמת חשבת שהיא לא תספר לי?‬
‫אני אימא שלה.‬
‫בואי.‬
‫תעיפי את הכלב הזה מהבית עכשיו.‬ ‫ותארזי את הדברים שלך.‬
‫קישטה!‬
‫לך מפה, כלב!‬
‫צא, כלב!‬
‫אמרתי לך להוציא את הכלב!‬ ‫-החוצה!‬
‫לחדר שלך!‬
‫צא החוצה!‬
‫לך מפה!‬
‫אני לא רוצה שהוא ילך!‬
‫החוצה!‬
‫לא!‬
‫- סכנה‬ ‫גדר חשמלית -‬
‫לא, אסטלה, אל תיגעי בזה!‬ ‫את עלולה להתחשמל!‬
‫איוואן!‬
‫איוואן, הצילו!‬
‫איוואן!‬
‫איוואן, בוא, בבקשה!‬
‫איוואן, בוא!‬
‫תישארי פה.‬
‫אסטלה, לא!‬
‫חוליה.‬
‫זה בסדר, אסטלה.‬
‫זה נגמר.‬
‫זה בסדר.‬
‫הלו, איוואן.‬
‫אני לא עובדת שם יותר.‬
‫כן, אני יוצאת עכשיו.‬
‫מה?‬
‫מה קרה לילדה?‬
‫אדוני, עצור!‬
‫אני צריכה לרדת!‬
‫תרגום כתוביות: תמר פימה‬