Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Okej. Du måste ta dig upp själv, okej?
- Jag vill inte! - Slappna av.
- Det ordnar sig. - Nej!
RENT HUS
Kom igen.
Okej, Julia, kom igen. Simma hit.
Kom igen.
Ben som trädstammar. Böj inte på knäna, Julia. Kom igen.
Raka ben. Sparka hårt.
Ge mig din hand. Kom igen. Kom här.
Okej, kom här.
- Okej, kom igen. - Nej.
- En sista gång. Redo? - Nej.
Lugn. Jag lärde mig så här.
Ge mig din hand. Kom.
Ser du? Det gick ju bra.
Det räcker, Cristóbal. Låt henne vara.
Ska vi?
Estela.
Estela, är du där?
Hon sitter inte fast. Hon håller i nåt.
- Julia, det är inte roligt. - Julia.
Det är inte alls roligt. Det räcker nu.
Jag har tröttnat.
Kom igen. Älskling!
Julia, kom igen.
Sluta nu. Jag måste jobba. Jag är trött.
- Estela kan fläta ditt hår. - Hallå?
Koppla mig till pediatrikavdelningen på fjärde våningen.
Ja. En sjuårig flicka. En skoliospatient.
De sa att hon har lite feber.
Okej. Låt oss fixa en remiss till infektionssjukdomar.
Ska vi rensa öronen med bomullspinnar?
- Okej. - Inga bomullspinnar?
Då får du bita ihop.
- Kasta bort allt. - Okej.
- Allt det där. Den lådan också. - Ja.
Han har fortfarande inte slängt sin mammas kläder.
Titta.
Titta vad jag hittade. Badmössan.
Raring, jag lovar att köpa en ny åt dig.
Hördu, tjejen. Se på mig.
Jag ville följa med dig, men jag kan inte. Okej? Men Estela följer med.
Jag har semester. Kan jag börja en annan dag?
Det fanns bara en plats kvar, och jag lyckades precis knipa den.
Sätt på henne den.
Se på mig.
- Vi övar tillsammans vid Caburguasjön. - När ska vi ska åka?
Dessutom måste du komma ut. Ha kul, lära dig saker.
Du kan inte sitta hemma med Estela hela dagarna.
Det är min tur att sitta.
Nej.
- Vi ses. - Hej då.
- Ja? - Jag är här med henne.
Okej, mammor.
Vill ni doppa dem?
Vi blåser.
Och när barnet gör så här, alltså när de blundar,
doppar vi dem och lyfter upp dem igen. Okej?
Såja. Bra.
Toppen! Såja.
Bra.
Den gör ont.
- Den gör ont! - Vattnet är fullt av löss.
Vem ska ta bort dem sen? Jag? Nej.
- Om man börjar bakifrån är det lättare. - Såja, Vicente.
Få se. Snabbare. Följ efter fröken Natalia. Okej?
Dit bort. Men inget springande, okej? Gå lugnt.
Mammor och pappor, gå till kaféet.
- Ni kan äta frukost. - Iväg med dig.
Är allt okej, Julia?
Ingen brådska. Ta det i din egen takt. När du vill.
Seså.
Okej? Då räknar jag. Ett, två...
Ska vi hoppa i vattnet?
Kom igen, Julia. Det är din tur. Du först.
Vad är det för fel?
Okej. Alla andra, ner i vattnet. I med er.
Du, vad är det?
Vill du inte hoppa i? Vi gör det tillsammans. Följ med mig.
Inte? Alla dina vänner är i vattnet.
Det är ingen fara. Du kommer att lära dig. Kom igen, vi hoppar i tillsammans.
På "tre". Ett, två, tre!
Frun? Förlåt, du får inte komma in här.
Frun, nej...
Redo? När jag kommer till ett...
Julia, är allt okej? Vill du gå?
Ska vi det? Då går vi.
Vänta. Hon måste stanna till slutet av lektionen.
Vi åkte hit i onödan.
Tycker du att det känns rätt?
Nu får du följa med mig på några ärenden.
- Vad ska jag säga till dina föräldrar? - Att jag inte vill simma.
Men förr eller senare måste du lära dig det.
Var lärde du dig att simma?
Tvingade de dig?
Du är alltid så dramatisk. Jag ska lära dig simma.
Det är inget mer med det.
Och glassen?
Du doppade inte ens en tå i vattnet.
Okej, då går vi.
Stanna här, Julia.
- Hej. - God eftermiddag.
Till María Rosa Torres.
Perfekt.
- Hon kan ut ta pengarna i Castro i morgon. - Okej.
- Hon måste uppge kvittonumret. - Okej.
Frun!
Ditt kvitto.
- Nästa. God eftermiddag. - Hej.
Julia!
Vad sa jag om att gå iväg?
Kom nu! Kom!
Kom!
Sista gången.
Ska vi gå? Jag köper nåt åt dig.
En sak. Nåt användbart.
Lägg tillbaka den där. En sak, sa jag.
- Nu går vi. - Blå till mig, rosa till dig.
- Jag gillar inte rosa. - Inte jag heller.
Det är alltid så första gången.
- Det är alltid svårt. - Hemskt.
Du får helt enkelt vänja dig.
Såja.
Vad hände, Estela?
Vattnet var väldigt kallt. Och läraren hade för många elever.
- Det kan vara farligt. - Den där klubben börjar bli nedgången.
De sa att det skulle vara max fem barn per klass.
Det var många fler, typ 43 eller fler.
Innan vi kommer till sjön kommer du att kunna simma.
Om barnen tycker att det är läskigt att gå ner i vattnet
är det bättre att göra det på ett djup där de kan nå botten.
De bästa övningarna för att lära sig simma
är att doppa huvudet under vattnet och andas ut genom...
Det är ett videosamtal, mamma. Jag ser bara ditt hår. Vänd kameran.
Titta. Ser du?
Man kan inte äta grönsakerna här. De smakar ingenting.
Det är så fint!
Har bussbiljettpriserna gått upp?
Köp dem inte precis före jul. De blir dyrare då.
Varför skulle du stanna så få dagar? Vad är vitsen med det?
Sonia började jobba på laxfarmen. Hon säger att det inte är så illa.
Fundera inte ens på det. Du har det bra där.
Din kusin får knappt betalt. Och de förgiftar de stackars djuren.
Sen blir de sjuka och dör.
Fyra brottslingar kom in.
Baserat på hur de såg ut och hur de rörde sig tror jag...
Butiken jag handlar i blev rånad.
Man vänjer sig vid allt. De dödar en för en mobil.
De bryter sig in i hus på natten. Det är såna vi är.
Det är inte såna vi är, mamma.
Juanita!
Borja!
Kom!
Barn, dags att gå hem!
- Hej, Estela. - Titta.
Får vi hoppa i båten?
- Okej. - Var kom piraterna ifrån?
Borja får alltid börja.
Såja, ta det lugnt.
Vi ska åka i den, Estelita. Två veckor på Caburguasjön.
Ja, men den är ju så liten.
- Så coolt! - Gillar ni den?
Vi hoppar ner här.
Såja. Kom igen.
Såja.
Ett, två, tre,
fyra, fem, sex,
sju, åtta...
Vila nu.
Jag blir i alla fall bättre.
- Bättre än inget. - Vad menar du med det?
Bättre än inget.
Fem gånger tio...
Fem... Typ tio gånger fem...
Tolv, tretton...
- Tolv eller tretton timmar. - Ja.
Du får mig att klara mer och mer.
Okej, vi måste bara värma upp det. Det värms upp och sen funkar det.
- Känner du nåt? - Ja.
Le lite. Du blir inte filmad.
- Är du ny? - Nej, jag är redan 40.
Varken ny eller lovande.
Jag skojar bara. Jag började förra veckan.
Ett rött paket, tack.
- Han ogillar när folk spenderar pengar. - Han är en spartansk hund.
Jobbar du i närheten?
Jag med.
Så om du kommer förbi igen kanske vi ses eller nåt.
Jag har gott om tid. Trevligt att träffas.
Gå hem.
Lugn. Ät saktare.
Man ska njuta av maten.
Din smutsiga byracka.
Skäll inte här.
Sjas!
Estela, jag är utmattad. Jag hade gärna skippat vernissagen.
Mara, det är din väns tillställning. Du stressade mig.
Klockan är 19.30 och det tar 47 minuter dit.
Plus tid för att parkera.
Julia, ställ dig upp. Du har fötter. Sluta krypa.
- Om hon inte äter, ingen tv. - Okej.
Kurator?
Eller konstnär?
Den.
Okej.
Julia.
När jag rör mig tittar hon på mig.
Så. Nu kan hon inte titta på dig. Upp och ner går hon ingenstans.
Sov nu.
Okej. Vila lite nu.
Vad är det, Sonia? Jag kan inte prata.
- Vänta. Din mamma. - Vad hände?
Jag vet inte vad som hände, men... Jag fick inte prata med henne.
- Det är en fraktur. - Var är hon?
De satte henne upp, vilket de inte borde ha gjort.
- Och? Pratade du med henne? - Nej, jag träffade henne inte.
- Grannen. - Såg du hur hon mådde?
- Hon hittade henne på marken. - Var du där?
Rörde du henne? Vad har hon brutit?
Hon tog tag i en gren, som gick sönder. Hon föll ur stolen och bröt höften.
- Hon är på sjukhuset för operation. - Är du hos henne tills jag kommer?
Ja, kan vara hos henne. Oroa dig inte.
- Jag måste bara lösa saker här först. - Okej.
Ska vi leka?
Vad är så roligt med rökning?
Vad gör du här?
Nej. Gå och lägg dig.
Här tillåts inga minderåriga.
Dina föräldrar gillar inte att du kommer hit.
Jag är rädd.
Det finns fortfarande saker ovanför taket.
De kallas stjärnor.
Jag menar det.
Det är möss som springer omkring på taket.
Inte ens en cigarett i fred.
De har horn av benvävnad som de fäller om och om igen.
- Blunda. - När de är unga...
Det är bara ugglor som inte sover.
Deras fläckar gör att de kan kamouflera sig i otroligt bra i naturen,
så att de knappt syns alls.
Fläckarna har de kvar i tre månader. Inom ett år...
När jag var i din ålder sov jag helt stilla.
Som en mumie.
Mamma och jag delade säng.
Hon ramlade idag, och hon var ensam.
Hon är sån.
Man vet aldrig.
Hon vill inte att jag ska komma, säger hon,
men det vill hon.
Hallå där!
Hallå!
Är du äldre än min mamma?
- Vi är ungefär lika gamla. - Kommer ni att dö samtidigt?
Först dog min mormor.
Nena.
Den nästa som dör blir min pappa.
Sen min mamma eller du, och sen jag.
Nej.
Olidliga flickor lever ett långt liv. Bara de goda dör unga.
- Cristóbal. - Va?
Estela vill prata med oss.
- Om vad? - Hon verkar vilja besöka sin mamma.
- Ska din mamma opereras? - Ja.
- Måste du åka, Estela? - Ja. Hon ska få en höftprotes imorgon.
Höftproteser är rutinoperationer nuförtiden.
Komplikationer är extremt ovanliga. Så...
Jag kan inte.
Jag måste vara i ateljén och slå in en massa verk.
- De måste ha dem på måndag. Jag kan inte. - Ja.
Vad sägs om att vi betalar för flyget, och du reser på måndag?
Vore inte det bättre?
Om du åker nu släpper de ändå inte in dig.
- Precis. - Det är bättre om du är där efteråt.
Då är du där för uppföljning, eftervård...
Låt min låda vara.
Hon opereras just nu.
Hej, Estela. Hon har precis vaknat från narkosen.
Hon var lite nere när hon vaknade, men det är visst normalt.
Mår hon bra?
Vad är det här?
Det är nåt som ger en tur, som skyddar en.
Från vad?
- Den förhindrar att man bli kär. - Varför ska man inte bli kär?
För att inte få problem.
Den är fin. Kan jag få den?
Nej, den är min.
Du kan väl prata med barnen? Jag är inte på humör.
Nej, låt bli den!
Nej!
- Sluta! - Sluta. Ni två måste sluta.
- Nej! - Jag vill ha ett nytt papper.
Jag vill att de går.
Jag hörde dig.
Julia. Du får inte låsa in dig igen.
Ska du åka hem till din mamma?
Vem skulle då ta hand om dig?
Kommer du upp?
Din bror ringde mig i morse.
- Dök han upp? - Börja inte nu. Ni är lika illa båda två.
Nej, mamma, jag försvann inte. Jag åkte hit för att jobba.
Och jag kommer när Sonias lediga dagar tar slut.
- Vi turas om att ta hand om dig. - Jag har ju sagt att jag mår bra.
Spara dina dagar till semestern.
Okej, mamma.
Vi hörs imorgon. Puss. Hej då.
Titta vad hon har med sig!
- Titta, hunden. - Han frågar jämt efter dig.
Men vi vet inte vad du heter.
Estela.
Carlos. Trevligt att träffas.
Tar han sig in hos dig med?
Ja, men det är inte mitt hus.
Vilken tiggare, va? Går från hus till hus.
- Var kommer du ifrån? - Chiloé.
Chiloé!
Hur är det där?
Fler träd än människor.
Lönn, ek, alm, myrten,
lagerträd.
- Och var bor du? - Här.
Jag passar ett hus åt en vän.
I några månader.
Ett ögonblick. Här.
När jag kom till Santiago tyckte jag att det luktade damm,
att det var varmt, och att allt var antingen gult eller brunt.
Gula träd, bruna kullar. Gula byggnader, bruna torg.
Vad gör du? Nej. Rök inte. Då sparkar de mig.
Hur då? Var skulle de hitta en ersättare så här års?
"Du, chefen.
Jobbar vi på de dödas dag?"
Är det ett skämt?
"Vadå, är du död? Inte? Tillbaka till arbetet då."
Inte roligt.
- Jag är barnflickan! - Ta av dem! Ta av dem nu.
Ta av dem, Julia! Ta av dem!
Kom igen, Julia, ta av dem.
Ett, två, tre, ner.
Ett, två, tre, upp. Ett, två, tre, ner.
- Puffa upp bröstet som en duva. - Duvor simmar inte.
Jag har varit här i en timme. Får jag ta en paus?
Du är så envis som är uppe redan, mamma.
Jag ska lägga mig igen. Jag matade bara katten.
God jul, mamma.
- Ska de fira ikväll? - Estela!
Mamma, jag lägger på nu. Jag ringer dig senare, okej?
Hej då.
- God kväll. Har nåt hänt? - God kväll.
Var det du som såg nån smyga omkring? Ringde du?
Nej, jag kan inte ens numret. Alla ligger och sover.
- Det är 1818. - 1818. Tack.
Jag kollar ingången.
GRANNSKAPSPATRULLEN
Öppna den
- Öppna den - Öppna den
- Få se. Vad är det? - Ta-da!
- Vad är det? - Coolt!
- Vem är det? Hej! - En papegoja. Titta.
- Den har nåt här. - Titta.
- Den här? - Där.
- Där. Få se. Titta. - Bjällerklang.
Bjällerklang.
Tomten är larvig.
Nej.
Tomten är larvig.
Säg nåt.
Julia är söt.
Gillar du den?
Jösses, Estela.
- Vilken är det? - Estelas.
- Till mig? Så pinsamt! - Vad kan det vara?
Tack så mycket.
- Öppna den! - Få se nu.
- Titta, en handduk. Så fin. - Kvittot ligger i.
- Om du vill byta den. - Och en baddräkt!
Perfekt för Caburgua.
Vilken vacker färg!
- Jag älskar den. - Tack. Men aldrig att jag hoppar i sjön.
Jag går nu, annars fastnar jag i trafiken. Okej?
- Bra. - Estela, följ med honom.
Sist han hämtade en tårta var det bara mos kvar.
Hej.
Vad är det här för sjaskig åt?
När började du sjunga?
Nu får du prova.
- Okej. - Okej. Ett, två, tre!
- Ett, två, tre. - Ett, två, tre, fyra!
Nästan.
Utgången. Var är utgången?
Vill du att jag stannar? Var är utgången?
Var?
Ditåt.
Vid den vänstra väggen, bakom poolen, finns ett övergivet hus.
Sen vet jag inte. Den vägen.
Nej.
- Det är jag. - Ta allt!
- Det är Estela! Öppna!
Öppna dörren!
Det är okej.
Han stack.
- Stäng dörren. - Ja.
- Mår du bra? - Ja.
- Lås den. - Han flydde hit från grannhuset.
- Har du låst? - Ja, allt är låst.
Ring polisen.
Han hade sönder min telefon. Jag ser ingenting.
- Ring vakterna, då. - Jag har redan ringt.
Jag ser inget.
Nån där?
- Hej. Vem ska jag prata med om... - Jag kan inte nu. Vänta lite.
- God kväll. - Hej. God kväll.
Okej, följ mig, tack.
Såg ni dem?
Grannen,
de band henne, ensam, i det bakre badrummet.
Resten tillsammans – maken och barnen.
Så hemskt!
Hur kan nån göra nåt sånt mot en mamma?
Det är ondska, Estela.
Eller förvirring. Han var bara ett barn. Han hade fortfarande ett barnansikte.
Vi är inte ens säkra i vårt eget hem längre.
Jag vet inte hur du vågade lämna ditt rum. Du var verkligen modig.
Men nåt kunde ha hänt dig. Som tur var hände inget.
- Finns det varmt vatten? - Ja. Vill du ha lite te?
- Ja, tack. - Jag ordnar det.
Hej. Mår du bra?
Jag ville bara prata med henne.
- Du skickade mindre än vad vi sa. - Jag har inte fått betalt än.
Inte ens när din mamma är dålig?
- Hur länge har du tjänstledigt? - Tio dagar.
Okej. Jag reder ut lite saker här.
Jag är inte tjänstledig. Det är min semester.
Jag ska gottgöra dig för det.
- Säg till när hon vaknar imorgon. - Hon kanske sover länge.
Hon vägrade äta. Hon ville inte ha nåt.
Va?
Skäll inte här, okej?
Lägg dem i garderoben i hallen.
För säkerhets skull. Släpp inte in Julia här, okej?
Jag tror att det är infekterat.
Antalet vita blodkroppar stämmer inte.
Ja, jag beställde en magnetröntgen,
som visar ett lokalt hematom i operationsområdet.
Och man ser ett ödem i området, vilket får mig att misstänka en infektion.
Hon upplever även en ökad smärta, och hon har feber.
- Jag gav henne... - Var är Julia?
Hon är inte här.
- Julia? - Vi väntar på odlingarna.
Blev du rädd för tjuven?
Nej.
Han var ännu räddare.
Tänk dig att gå in i ett hus där du inte känner någon.
Det är natt, allt är mörkt.
En massa människor som skriker och är rädda.
Polisen letar efter en. Nej.
Han var rädd. Han skrek.
Det här huset är läskigt.
Tur att han inte gick in till dina föräldrar.
Han skulle ha sett din mormors porträtt.
Min mormor!
För hon ser ut så här.
- Jag är rädd för mormor. - Ja, det hade skrämt honom mer.
En hund!
Kom.
- Vad heter den? - Han heter Dadú.
- Var det därför du hade dörren stängd? - Ja.
Han påminner mig om en hund som tillhörde Jaime,
när jag var liten.
Jag bodde nära två pojkar i min ålder.
En hette Jaime, och den andra, hans tvilling, kallade vi också Jaime
för att inte förväxla dem.
Och jag gillade mina Jaime. Jag gav dem pussar.
- Jag kysste en... - Hur kysste du dem?
Så här.
Sen kysste jag den andra Jaime.
Sen kysste Jaime och Jaime varandra, som om de kysste en spegel.
Du är så känslig. Det var fint.
Det är min tur att köra.
Kom.
- Vart vill du att jag kör dig? - Hem.
Skulle vi inte träffas klockan åtta?
Ja, klockan är åtta.
Klockorna har ställts om, va?
Jag gillar inte att ställa om klockan, så...jag gör det inte.
Det betyder att jag måste gå. Hej då.
- Jösses! - Vadå?
- Vad var det där? - Vadå?
- Vilken töntig första kyss. - Töntig? Den här, då?
Estela!
- Hjälp mig, tack. - Ja.
Så där, tror jag.
Ja, det blir bra.
Bra.
Hur gick det, Iván?
Bra. Jag har redan pratat med säkerhetsbolaget.
Efter nyår installerar de kamerorna.
- Okej. - Och de installerar ett elstängsel.
De täcker alla sårbarheter.
- Tack, Iván. - Inga problem.
Äntligen.
Och flickan, har hon lärt sig att simma än?
Hon kommer in till kanten själv. Hon kommer upp.
Toppen! Med lite mer träning kan hon representera oss i OS.
Men vad ser ni på gatan?
- Inget. - Inget.
Inget? Nej. Det finns alltid nåt på gatan.
Det är där faran finns. Brottslingarna gömmer sig där.
Såja, Iván. Du skrämmer dem ännu mer.
Okej, barn, gå hem.
- Tack. - Iván.
Ja?
- Lägg till mig i säkerhetschatten, tack. - Visst.
Ska ske. Få se nu. Vad har du?
- Fyra. - Fyra.
- Fyra, två, två. - Fyra, två, två.
Nio, två.
- Nio, två. - Åtta, nio.
- Estela García.
- Estela. - Jensens hus.
- Vad känner du? - En kall känsla på min rygg. Här.
- Okej, men vad sa doktorn? - Lita! De vet vad de gör.
Det är för att du är nyopererad. Du mår snart bättre.
Var är flickan?
Hej, Julia!
Hej.
Tittar hunden också på tv?
En man tände eld på sig själv.
Lita, låt inte flickan titta på sånt. Hon kommer att få mardrömmar.
- Hon vill se det. - Envis, precis som du.
Det är därför du är ensam.
- Jag är inte ensam. - Inte?
Verkligen?
SKYDDAT GRANNSKAP
Rakt. Och sänk benet.
Nu gör vi muren.
Den andra.
Ett, två, tre.
Hela vägen upp. Såja!
Jag vill ta honom till Chiloé.
Han skulle vara lycklig där. Irritera grisarna, äta en kanin.
När åker du?
Jag vet inte. Min mamma verkar må bättre.
Men vissa dagar mår hon inte så bra.
- Det är inte linjärt. - Kan vi få köpa öl?
- Vad har jag sagt? - Kom igen. Varför bryr du dig?
- Dadú! - Jag sa nej.
- Låt dem köpa så att de går. - Kom igen, Dadú.
Fler ljusa timmar är inte bra för barnen.
Dadú.
Grymt.
- Dadú. - Tack!
En nunna skrek åt mig.
Och med all min styrka kastade jag tallriken i abbedissans ansikte.
Pang.
Samma eftermiddag var min mamma tvungen att hämta mig.
Hon sa inte ett ord på vägen hem.
Och när vi kom hem började hon skratta.
Hon skrattade och skrattade.
"Grytan rätt i ansiktet", sa hon. Hon höll på att skratta ihjäl sig.
Mamma var tvungen att börja jobba igen, och då sa hon: "Estelita,
du måste lära dig att ta hand om dig själv."
Sen gick hon, och där stod jag. Tretton år gammal, snart fjorton,
helt ensam.
- Ja? - Dadú!
- Hur kan jag hjälpa dig? - Det är sent. Kom.
Ska jag komma förbi vid tolvslaget, så tar vi en öl ute på gatan?
Jag hör att du är uttråkad.
Deras enda barnbarn, och de kom inte ens när hon fyllde år.
Lägg av! Hej, Estela.
- Men... - Jag svär.
Hon måste vara deras favorit.
Åk ut på landet ett tag.
Du välte den nästan!
Du får låna en jacka...
Mår du bra?
Kom.
Hej, Carlos. Jag kan inte idag. Kan vi ses i morgon, på min lediga dag?
Titta.
Min låt!
Nej!
Spektakulärt. En av de bästa i världen, och bäst i Latinamerika.
Och nu är klockan snart en minut i tolv.
Så ta farväl av allt hemskt ni har varit med om,
behåll era goda minnen, och förbered er på ett underbart år.
Ännu ett år är slut, och showen börjar snart.
- Där är borgmästaren. - Nio!
- Ljuset släcks. - Åtta!
- Sju! Sex! - Sju! Sex!
- Fem! Fyra! - Fem! Fyra!
- Tre! Två! Ett! - Tre! Två! Ett!
Eld!
Gott nytt år!
- Gott nytt år! - Julia!
Julia!
Gott nytt år! Låt oss hoppas att det blir bra!
Gott nytt år, Estela!
För hälsa, rikedom och lycka!
Rikedom!
Gott nytt år, min älskade!
Hoppas att det blir bra.
- Estela. - Gott nytt år.
Gott nytt år.
- Jag hoppas att ni får ett bra år. - Gott nytt år.
- Jag hoppas att det blir bra. - Detsamma.
- Julia! Jag letar upp henne. - Okej.
Julia!
Säg åt henne att komma.
- Julia! - Julia!
Ta med henne! Säg åt henne att komma!
Säg åt henne att komma!
- Julia! - Julia!
Hej, raring! Hejsan!
Gott nytt år.
- Hur mår du? - Bra.
Tack.
Okej, okej.
- Är det ditt rum? - Ja.
- Hej då. - Hej då.
Kom igen. Kom.
Ge den till mig om du inte tänker använda den.
- Vad ska du med den till? - Jag vill inte bli kär.
Inte jag heller.
Och varför gör du det där?
Utifall att.
- Dejtar du nån? - Vem har sagt att jag dejtar nån?
Jag vill följa med dig.
Min farbror sa att vi skulle rida.
Det kommer inte att hända. Han kan inte.
Jag struntar i att han är inspärrad och galen.
Vem sa att din farbror är galen? Var fick du det ifrån?
- Hon är visst inte döv. - Kom.
- Lek med din pappa. - Vi går till pappa.
Estela.
- Jag måste sticka. - Men det är min lediga dag.
Jag ska vara på sjukhuset om 18 minuter.
Patienten är instabil. Hon måste opereras akut.
Jag är borta hela natten. Vi löser det här senare.
Hej.
- Säg "Hej, Estela". - Hej, Estela.
- Jag vill fråga en sak. - Okej.
Får Julia sova över hos mig ikväll?
- Vi köper pizza till alla. - Ja, vi ska äta pizza idag.
Julia är inte hemma.
Hon åkte iväg med sin mamma. Så det får tyvärr bli en annan dag.
Juanita.
- Tack. Vi ordnar nåt senare. - Nej!
- Vilken dag vill du göra det? - Hon ljuger.
Käre Gud i himlen...
- Så gör man inte på begravningar. - De döda talar inte.
Ondska, vik hädan.
Vik hädan.
Öppna munnen.
Lilla snorunge!
Blev han biten av en mus? Nej, Julia.
Nej, Julia! Nej!
Ut med dig! Ut!
Låt mig se.
Kom.
Det gör ont.
Hon får rabiessprutan för säkerhets skull.
Mamma, håll hennes arm.
Det tar bara en sekund.
Jag hämtar medicinen.
Ta av dig hjälmen, Julia.
Ta av den, Julia.
Det är farligt, Carlos.
- Vi körde ju hit på den. - Det är inte säkert. Kom.
- Estela. - God morgon.
God morgon.
Flickan drabbades av en komplikation under operationen.
Septisk embolisering.
Hon dog under operationen.
Dog hon?
Vi gjorde hjärt-lungräddning i över en halvtimme efter operationen, men...
...hon lämnade aldrig operationssalen.
Du gjorde allt du kunde.
Jag måste sova lite.
- Låt inte Julia väcka mig. Okej? - Okej.
Jag vill att han kommer.
Det var inte hans fel. Det var musens.
Säg inte det där igen.
Jag vill att han kommer.
Nej, det finns ingen hund. Han fanns aldrig.
- Kom, Julia. Vi tittar på tv. - Jag vill inte titta på tv.
- Du får låna min amulett. - Den är för vuxna, inte för barn.
- Mamma! - Jag är hemma.
Var är min unge? Var är hon?
Hej, raring. Jag har med nåt till dig.
Den kom fram. Mormor skickade med den här.
Använder du parfym nu?
Hej.
- Hej. - Hej.
- Sov du? - Ja.
- Du stal alprazolam av mig. - Två. Men jag mår mycket bättre nu.
Så bra.
Hur gick det för dig?
Bra. Vi åt frukost klockan sju på morgonen.
Som när vi var barn, före skolan.
Fönster eller gång?
Där nere, och långt från toaletten.
Fixat.
Tack så mycket.
Jag kunde inte klicka på "nästa" med den här skärmen.
Sov du här?
Husägaren är tillbaka, så medan han är här...
Bara några dagar. Jag fick låna ett litet rum där bak.
- Har han inte dykt upp? - Nej, men han kommer alltid tillbaka.
Han måste vara arg på mig.
Tack.
Tjuvar är väldigt listiga.
Okej, anteckna.
Tre ledningar ovanför, en under. På 12 000 volt.
- Hur många volt? - Tolvtusen.
- Tolvtusen? - Ja. Så att ingen kommer förbi.
- Jag vill bara att det ska fungera. - Det gör det.
Det svider.
Om det svider så läker det.
Det har läkt tills vi ska till sjön.
Vad väljer du? Ett kryssningsfartyg fullt av spöken, och du är den enda som lever?
Eller stranden med din favoritperson, omgiven av...
...mördarhajar?
Jag är hellre med dig, vid sjön.
Jag ska hälsa på mamma först, och sen ska jag dit.
Jag har redan biljetterna.
Överens?
Vi ska vila så mycket.
Vi kommer att tröttna på att sova.
Vi ska flyta runt ute på båten till sent på kvällen.
Och titta på stjärnorna.
Hej. Är Estela hemma?
Hur kunde jag säga det på telefon?
Grannen hittade henne.
Var inte arg på mig. Jag hade åkt till Punta Arenas för att jobba.
Det är väldigt illa. Det finns inga pengar till nåt.
Var är hon?
Hon begravdes. Pedro tar hand om allt.
Han dök upp till slut.
Gå.
Vi beställde pizza.
Ät lite.
Det hjälper att vila.
Åh, du är tillbaka!
Vi kan bara stanna en liten stund. De hoppar in för mig.
Så bortskämd.
Okej.
Mår du bättre?
Ja.
- Hej då. - Hej då.
Vi måste filma kvinnan bakom allt.
Okej.
Hon gömmer sig.
Jag ser ditt ansikte där.
Skådespelerskan.
Vill du hellre ha ditt drömhem med en egen strand eller...
...ett jetplan?
Ett privatplan.
Som är ditt hus. Du kan flyga vart du vill.
Vad väljer du?
Utan hjälp är det inte nån semester för mig. Ja.
Jag gillade hon som jobbade med dig.
Jag tror att hon var syster till vikarien som jobbar hos dig.
Hon var så snäll. Minns du?
Hon. Ja, hon.
Följer inte Estela med?
- Nej. - Hon sa det.
Estela vill inte åka till Caburgua. Vi måste ge henne lite tid.
- Jag ringer sen. - Lögnare!
Julia.
Du är hemsk!
Nej.
Bajshuvud!
Julia.
- Du sa att du skulle följa med! - Julia.
Dumma dig!
- Julia, vad är det med dig? - Nej! Dumma dig!
Förlåt, Estela.
Vad är det med dig?
- Vad är det med dig? Sluta! - Dumma dig! Nej!
Nej! Ut med dig!
Ut! Sjas!
Hur kom du in?
Ut med dig! Sjas!
Dadú!
- Nej. - Dadú!
Julia?
Vems hund är det där?
Kom nu.
Julia, kom.
- Känner du den där hunden? - Ja.
- Hur känner du den? - Han bet mig där.
Bet hunden dig?
Ja, och de körde mig till kliniken på en motorcykel.
- Åkte du motorcykel till kliniken? - Ja.
Ut med dig, hund! Gå hem! Sjas!
Estela, öppna.
Estela, öppna!
Öppna dörren!
Estela, öppna.
Se på mig.
Vad har jag gjort dig?
Trodde du att hon inte skulle berätta?
Jag är hennes mamma.
Kom igen.
Få ut byrackan ur huset nu. Och packa dina saker.
Sjas! Stick, hund!
Ut, hund!
- Jag sa åt dig att få ut hunden! - Ut!
Till ditt rum!
Ut! Försvinn!
Jag vill inte att han ska gå!
Ut!
Nej!
FARA ELEKTRISKT STÄNGSEL
Nej, Estela, rör den inte! Du kan få en stöt!
Iván!
Iván, hjälp!
Iván!
Iván! Snälla, kom!
Iván, kom!
Stanna här.
Estela, nej!
Julia.
Lugn, Estela.
Det är över nu.
Lugn.
Hej, Iván.
Jag jobbar inte där längre.
Ja, jag är redan på väg.
Va?
Vad hände med flickan?
Stanna!
Jag måste gå av!
Undertexter: Mattias R. Andersson