Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
FÖRE KRIGET…
Du har fastnat, va?
Nej.
Jag är klar.
Det där provet tog Einstein tre dagar enligt professorn.
-Ja, sen stal han hans hjärna. -Du kan inte börja på college före mig.
Nej. Einstein gjorde det där provet och blev Einstein.
-Sen stal de hans hjärna. -Det kvittar.
-Du fick alla rätt. -Jag måste inte gå här…
Se dig för, grabben.
Vilken lustigkurre.
-En robot på tröjan? -En seriefigur.
-Är det ett brott? -Gå med mänskligheten.
Kriget kommer.
Ledsen.
-Hur ska du överleva college? -Genom att inte börja.
Vad snackar du om?
Morsan och farsan hade blivit galna om jag inte hade gjort provet.
Och lite ville jag se hur det skulle gå, men…
Jag vet inte.
-Du vet alltid. -Jag är inte redo.
Hördu.
Din hjärna irriterar mig enormt, men den är också briljant.
Det kan du inte bara gömma undan.
Professorn hade aldrig sett så imponerande resultat.
Du kan förändra världen.
Jag skulle hellre göra det om du fanns där.
Så att du kan köpa pizza och tvätta åt mig.
Det kvittar om du är i samma korridor eller på månen.
-Vi är ändå sammanlänkade. -Det är teoretiskt möjligt.
Enligt kvantfysiken kan partiklar förbli länkade
långt efter kontakt.
Och om allt existerar i ett elektriskt tillstånd
är det möjligt att vårt medvetande kan överträffa fysiska begränsningar.
Ballt.
Då kan mina partiklar besöka dina.
I ditt studentrum.
-"Kom ihåg, Kid Cosmo är din kompis." -Inte här.
PASSAGEN
Hej, allihop. Nyheter på MTV den 15 maj.
Åh, nej.
Er älskvärda robotvän Kid Cosmos lördagsprogram har lagts ner.
Trubbel på månen!
Cosmo är det senaste offret för de rådande anti-robotströmningarna.
Kom ihåg, Kid Cosmo är din kompis.
Ikväll på All Access med Madeline Vance intervjuas visionären
tillika stilige grundaren av Sentre Technologies.
Det går inte att förstå Ethan Skate utan att först förstå robotens evolution.
-Du har aldrig ägt några robotar? -Jag litar inte på dem. De är inte vi.
Så hur ska de kunna förstå vad som ligger i vårt intresse?
Robotar utvecklades av Walt Disney för att göra reklam för hans temapark 1955
och började senare masstillverkas.
Snabbt blev de den globala arbetskårens ryggrad
som gjorde de jobb människor inte ville göra.
Under flera år klagade de aldrig över dygnetruntarbete.
Men till slut kom dagen då de tröttnade på de liv vi tilldelat dem
och krävde att få egna liv.
Roboträttsrörelsen tog fart idag när tusentals robotar samlades
för att lyssna på ett tal av Planters före detta pr-robot mr Peanut.
Vi är byggda för att tänka, men nu är de mot det.
Vi är byggda för att arbeta, men aldrig för oss själva.
Vårt öde är inte deras att avgöra. Det är vårt att kämpa för.
Robotars rättigheter!
-En trasig brödrost ersätter man… -Det är mord.
-Robotar har strömbrytare. -Låt mig prata klart.
Vi förtjänar rätten till frihet från slaveri.
De förtjänar att jobba åt mig när jag kopplar in dem.
Och när de inte gör det åker de på soptippen.
En reklamrobot vandaliserade idag minnesmärket på Iwo Jima
trots presidentens order att robotar ska återvända till arbetet.
Koalitionen för robotars jämlikhet har startat våldsamma protester i USA.
Det kräver ett starkt svar.
Från och med idag är vi i krig med robotbefolkningen.
Medborgare som skyddar robotar kommer att gripas för högförräderi.
-Framåt! -Han har en grill!
Se upp! Backa!
De äter inte. De sover inte. De blinkar inte.
SERGEANT
Jag blinkar.
I två år stred mänskligheten, och under två år förlorade de.
Tills Ethan Skate ingrep.
Mänskligheten behövde ett språng framåt. Jag visade bara vart.
Han kallade sitt genombrott "neurodemet",
en apparat som kopplade hjärnan till mekaniska drönarkroppar.
Uppenbarligen har jag inget emot teknik, så länge mänskligheten har kontrollen.
Människor kunde äntligen bekämpa eld med mekaniserad eld.
Och inom några veckor var kriget över.
KRIGETS HJÄLTAR ÖVERSTE BRADBURY
Mr Peanut skrev på kapitulationsfördraget med president Clinton och Ethan Skate.
I Detroit firade Kid Rock att Koalitionen för robotars jämlikhet har fallit.
Drönare har stängt in över 6 000 besegrade robotar
i Sentres exkluderingszon,
ökenanläggningen som breder ut sig över 260 000 kvadratkilometer i sydvästra USA.
Vi sänder direkt från Sentre Store, och om några minuter
ska Sentres nya neurodem lanseras.
Tekniken som vann kriget håller på att förändra hur vi lever våra liv.
Neurodemnätverket låter ens sinnen vara på två ställen samtidigt.
Jobba och roa er samtidigt.
Verklighetsflykt för massorna.
Jag föredrar att se det som frihet.
Så bli en del av Sentres nätverk.
Finns nu tillgängligt i världens alla hörn.
EFTER KRIGET…
Tick-tack!
God morgon, min solstråle.
-Knackar du inte? -Inte i mitt eget hus.
-Vad gör du? -Jag ska på lektion.
Du behöver en fritidsaktivitet.
Socialtjänsten betalar extra för "berikande av elever".
-Jag känner mig redan berikad, Ted. -Det är inte valfritt.
-Teds hem, Teds regler. -Teds regler.
Ja, håna mig. Jättesmart.
Varför kan inte Ted säga det själv?
För min frontalkortex är i Vegas med Cindy Crawford!
Det offrar jag inte för din skull.
Du äcklar mig.
Friidrott är värt 200 dollar. Hur snabbt kan du springa?
Ta av min fotboja så får du se.
-Kul. Det kan du glömma. -Jag har gjort det förut.
Jag struntar i hur många fosterhem du har rymt från. Fort Ted lämnar du inte.
Uttrycker jag mig klart?
Marschorkester.
-Kan du nåt instrument? -Kan du?
Min Les Paul! Vet du hur svår den var att hitta?
Hitta? Allt är ju plundrat från exkluderingszonen.
-Och? -Du stjäl. Det är stöldgods.
Robotarna använde den inte, och att ta avskräde är inte stöld.
Det är typ…lagen.
Och du är typ en idiot.
Okej, på med neurodemen.
Vi ses i modul 3C.
Interneringslagen för robotar.
Hördu? På med neurodemet, sa hon.
Jag har ett syndrom som gör att jag måste leva i verkligheten.
Det suger, men gör det du.
Du är ny här, ser jag.
Neurodem är obligatoriska från och med årskurs nio.
Jobbig dag?
Inte bara idag.
Jag kanske borde prata med din mamma?
Titta på nästa sida.
"Statligt förmyndarskap.
Två föräldrar, en bror."
AVLIDNA
-Många här miste närstående i kriget. -Det var inte på grund av robotarna.
Vi krockade med en hjort, på vägen.
-Jag är ledsen. -Det var hjorten också.
Neuroterapi kan lätta på den bördan så att du får glömma under några timmar.
Det gör inget.
Vi lagar den i bilen.
Hördu, titta på mig.
Du är okej.
Känner du sanden?
Och luften i ansiktet?
Ja.
Okej. Se på mig.
Det är ingen fara.
-Nej. -Allting är lugnt.
-Jag vet. -Det är lugnt.
-Det är lugnt.
Okej?
Kom här.
Michelle.
Får jag gå nu?
Pappa? Pappa!
Hallå?
Ted!
Nej.
Kom igen. Det är en robot där ute, Ted!
Håll dig undan!
Stå still!
Vad vill du?
Stanna där.
Jag? Varför?
Jag förstår inte. Kan du prata?
Var stilla.
Se upp.
Se upp för stenmonstret.
Jessie.
-Trubbel på månen. -Ställ tillbaka det.
-Du är min speciella vän. -Det där är jag.
Nej.
Vi kan gå ihop och besegra stenmonstret.
-Varför är du här? -Vi kan gå ihop.
-Ställ tillbaka det. -Vi kan gå ihop.
-Ställ ner det. -Vi kan gå ihop.
Vi kan gå ihop.
-Hördu, vad var det där? -Herre…
Du måste härifrån på direkten.
Du måste sticka omedelbart!
-Är det en robot? -Jag försökte väcka dig, men du…
Vet du vad staten skulle göra om de hittade en robot i mitt hus?
-Det är inte mitt fel! -Inte mitt heller! Få ut den!
-Jag försöker ju! -Ansträng dig mer!
Hördu, robot! Talar du människospråk?
Försvinn härifrån!
På med ryggraketen. Det är dags att dra!
Lyssna, broder. Jag var kapten
för Topekas A-lag i brottning 1953.
Okej. Nu ska du få känna på smärta.
Det ska du få. Riktig smärta.
Ja. Kom, då.
Kom här, din lilla smilfink!
Din…
Mordförsök är vad det där är!
Jag ska polisanmäla er båda!
Du ska i finkan, din skit.
Det kanske kostar mig ett par dollar, men ingen knuffar Ted Finister!
Larmcentralen.
Jag vill anmäla en 100 procent regelrätt robotatta…
Åh, Gud.
Sir, är du där? Ville du anmäla nåt? Är allt…
På med ryggraketen. Det är dags att dra.
Kan du ta bort den här?
Snälla, var normal.
Den startade.
Kan du köra?
Inte jag heller.
Okej, då backar vi.
Det där är min morsas bil!
Stanna!
Åh, jösses.
RASTPLATSEN SLAGET VID FORT HULL
SENTRE – OTROLIGA FRAMSTEG AV OTROLIGA BEGÅVNINGAR
Stanna här.
Allvarligt?
För fan, Ted.
Kom tillbaka.
Du borde inte vara här.
Meddela kommandocentralen.
Vi är i knipa.
-Du, hör på. -Svara.
-Hoppa in. -Hör ni mig?
Inga fler standarduttryck. Inget mer Cosmo-trams.
Du dog, och nu är du här.
Hur gick det till?
Är du en robot nu?
Men du lever?
Den riktiga du finns där ute nånstans.
Är du okej?
Hur kan jag hitta dig?
Vänta.
Jessie.
Skynda på. Det är trubbel på månen.
Sentre?
Vi kan gå ihop.
Vi kan besegra stenmonstret.
Sentre finns över hela världen. Exakt var är du nånstans?
Solsystemet har ballat ur.
Finns det nån som vet?
Ögon?
Glasögon.
Personen som vet var du är har glasögon?
Det var ju till stor hjälp.
Säljs under begränsad tid.
En läkare.
En läkare med glasögon.
Michelle.
Hör du mig?
Jag har tyvärr dåliga nyheter.
Din bror Christopher…
Han avled i morse.
Var är han?
Okej.
Tro på dig själv!
-Det är mitt i exkluderingszonen. -Du klarar det!
Zonen är ett fängelse robotar inte ska kunna bryta sig ut ur.
Hur tusan ska vi ta oss in?
Kid Cosmo tycker att du är fabulös!
New2u presenter och varor, postbox 1616, Clayton, New Mexico.
Det här är från exkluderingszonen.
Så postboxens ägare vet hur man tar sig in.
Hur långt är det dit?
Kom igen.
Chris, jag ville…
Chris.
Vad gör du?
Det finns bara en chans. Vi måste kombinera våra Cosmo-moduler.
Jessie, jorden är i fara.
Det är inte mycket vi kan göra.
Fan. Kom, fort.
Ja. Har du dem, Keats?
Släck ljuset, din idiot.
Så behandlar man inte en kund.
-Sa vi inte klockan tio? -Du sa tio. Jag säger nu.
-Du verkar inte lita på mig. -Nej.
Okej.
Kom igen.
New2u
-Min nya jingel. Ser du loggan? -Du är ett riktigt pr-geni.
-Oj, är den riktig? -Ja, sir.
Colt Peacemaker från 1873.
En av tusen gjorda, träffar en fluga på hundra meters håll.
-Var har du fått den ifrån? -Inte från Walmart.
Jag fick åka ända till Tucson. Längre in i zonen, högre pris.
-Okej. Hur mycket? -Femton lakan.
-Är den laddad? -Ja, sir. Originalpatroner.
-Du får dem på köpet. -Då betalar jag nada.
Wolfe.
Du skulle aldrig ha stake att själv rikta den mot mig.
-Jo, och snacka inte om min stake. -Jag är chockad över ditt beteende.
Vad gör du?
-Jag är chockad. -Du är känslig för att vara en hälare.
Inte känslig. Jag är chockad.
Din jävl…
-Fan vad du dröjde. -Tagga ner. Jag var i energisparläge.
Jag hajar inte att det funkade.
Vilken idiot.
Lyft i fötterna.
Fort. Jag vill inte åka dit för att jag gömmer en robot.
-Du gömmer inte mig. -Kommer snuten känner inte jag dig.
-Femton tusen var för mycket. -Jag driver inget lågprisföretag.
Sluta. Du har en långtradare som kontor.
-Har vi plats för hojen? -Det kan du sätta mustaschen på.
Jag gick mot lagen, och lagen vann
-Jag går in. Lycka till. -Hjälp mig att lasta av.
-Säg det. Varför ska jag hjälpa dig? -Kan du lägga av?
Så du tänker göra det själv.
Jag vill ha hjälp, för allt är så tungt, och du är starkare än jag, Herman.
-Är du nöjd? -Jag är så stolt över dig.
Det är sunt att erkänna sånt.
Lämna hojen.
-Den tänker jag inte sälja. -Vad då inte sälja?
-Den är min. Jag sköt honom. -Vad ska du med hojen till?
Sälja den.
Håller jag på att åldras, eller är lårarna tyngre?
Klappa på.
HANTERAS VARSAMT
Vad är det här nu igen?
-Godis till dig, bamsebaken. -Jättekul.
Var snäll och gör en lista över kåldockorna.
Vi har en köpare i Toledo som vill ha allihop.
Här, firren.
Firren.
-Varför gör du så? -För att psyka dig.
Tar batterierna slut är de värdelösa.
Om allt återgår till det normala säljer de som smör till jul.
Utan batterier sjunger inte Albert Abborre.
Åh nej. Gud.
Kyljäveln har dött. Förbann…
All friterad korv, pannbiffen…
Mina sandwichglassar har smält.
Herregud.
-Jag har ingen mat! -Vadå ingen mat?
-Jag bar just in en låda mat. -Den är värdefull.
Vadå? Alla gillar ju Zagnuts.
Jag tänker inte äta He-Man-Zagnuts i originalförpackning, okej? Glöm det!
Det är pengar!
Jag ska äta en burrito och få salmonella!
Det behöver du inte. Vi har lunchlådor. Ät en av dem.
GI Joe-lådorna är tomma! De är till för att förvara mat i!
De säljs inte med lunch i! Den här är…
Vad fan är det här?
-Se på mig, Herm. -Jag gör ju det.
Har du tagit min förlängningssladd till din laddstation?
-Nej. -Du blinkar, så jag vet att du ljuger.
-Jag ljuger inte. -Du tog den.
Så nu…
…får du erkänna. Alla relationer bygger på tillit.
Jag ska inte bli arg. Säg bara att du tog den…
…så är allt lugnt.
Jag tog sladden.
Gud välsigne Amerika!
Jag kommer att svälta ihjäl. Mina revben står redan ut.
-Sluta. Jag behöver energi för att leva! -Jag behöver energi, för jag är människa.
Du får din energi från uttaget, sen sätter du tillbaka sladden.
-Vi har kört i tio dagar. -Var ska jag ansluta mig, då?
Vad gör jag utan en strömkälla?
Du kan ladda när som helst, och din energi behöver inte kylas
för att du inte ska få listeria eller salmonella.
-Listeria? -För du är en artificiell intelligens.
Nej, en artificiell ointelligens…
Du där. Jag ser dig, blondis.
Vi måste springa.
-Kom ut därifrån. -Jag har dem, Keats.
Vem av er rörde min abborre?
Rör på er!
Nu brakar det loss vid fiskhyllorna.
Upp med händerna. Vänd er om.
-Du är ett barn. -Vilket geni.
Ja, det är jag.
Är det en Cosmo-robot?
-Hur kom ni hit? -I ditt släp.
-Muckar du, din citronit? -Akta dig.
Kid Cosmo är din vän.
-Vad gjorde ni i mitt släp? -Det är trubbel på månen.
Vi ska till zonen.
-Vem har sagt nåt om att åka dit? -Du, och han.
-Ja, det gjorde vi faktiskt. -Ja, men jag bryr mig inte.
-Jag vet vad ni säljer. -Säljer?
Min fosterfarsa har köpt av dig. Jag bryr mig inte.
Du kan stanna här med din robot.
-Jag åker med min robot. -Nej.
Zonen är ingen vårlovsdestination, tjejen.
Där kommer du bara att dö.
Så gå in i hissen igen och glöm det här stället.
Nu.
Åh gosse.
-Vad är det här? Har du vänner? -Skulle jag vara här då?
De följde oss. Nån kanske följde efter dem.
Toppen.
Okej.
Vi kör Omaha-3, lågspänning. Ta med dig roboten.
Det är min bror.
Visst. Vill du att den ska leva? Då får du lita på mig.
-Det här är en varningssignal. -Det är okej. Gå.
Kom igen. Vi ska köra Omaha.
Vänta. Okej, ta min hand.
Du är min lillasyrra. Du heter…Veronica.
-Beronica med B? -Har du nånsin träffat en Beronica?
-Ja, faktiskt. -Okej. Nej, med V.
-Okej. Veronica. -Ja.
-Efternamn? -Du är stum.
Så håll tyst.
MÅL – MÄNNISKA
Hör på, misstänkta.
Den här anläggningen är nu under robot-avaktiverarnas domsrätt.
Vem fan är det där?
RDTF.
Betrakta er härmed som gripna.
Trubbel.
Gör mig en tjänst nu.
Sträck upp händerna.
Jag undviker gärna obefogat våld.
Ja, det gör jag också.
Och min stumma syster Veronica också.
Vi har kvitton på allt. Jag gräver gärna fram dem åt dig.
Michelle Leona Greene, du är gripen för grov misshandel, bilstöld, skolk
och skyddande av en statsfiende.
-Jäklar. -Jag vill ha en advokat.
Vad…?
-Kan du prata? -Nog ska du få en advokat.
Var är roboten?
Va? Roboten?
Galenskaper.
Finns det robotar?
Varför pratar du?
Vänta nu. Ursäkta att jag försöker hjälpa en rättsmyndighet.
Jag måste säga,
att jag som en skattebetalande medborgare som älskar flaggor och linedance,
rubbet – en riktig amerikan här – är förbluffad över att du säger så.
Jag skulle till och med säga att jag är chockad.
LÅST PÅ MÅL
Nu har jag dig.
MÅL TAPPAT
Vill du hjälpa dig själv, ms Greene? Överlämna roboten.
Annars kommer du att vara gammal nog för vuxenfängelse när du väl döms.
Du har förstört en pistol värd 25 000 dollar!
-Du kan få den för 15. -Sluta!
Skada honom inte.
Bort från roboten.
Vad tänker du göra?
Fröken, jag har ett jobb, och du kan inte stoppa mig.
Gör dig själv en tjänst och avlägsna dig från roboten.
Han måste bara till zonen.
Du bryter mot fördraget. Han är öronmärkt för avaktivering.
Du är hjärtlös.
Det går inte att vara hjärtlös mot saker utan hjärta.
Rör på dig, citronit.
-Chefen! -Kom.
-Tydligen ska vi till zonen. -Ska vi?
-Hoppa in! Kom igen! -Okej.
-Keats, var inte död nu. -Åhej!
-Se upp. -Det här är högförräderi!
-Du måste färgkoda dem. -Tyst!
-Varför har du så många? -Kom igen!
Jag är en mycket viktig man.
Snart är du viktig i fängelset.
Ska vi bara springa?
Håll i er. Nu åker vi.
SOS. Det här är Kid Cosmo som skickar ut en nödsignal.
SOS!
Jag har en plats åt dig över min öppna spis.
Inte i mitt hus!
Nu ska du få!
-Här ska ingen avaktiveras! -Dig ska jag döda för nöjes skull.
Helvete.
Kom igen!
Du ser den där muren? Om man följer den i tio år…
…kommer man tillbaka hit!
Ingen väg ut. Nu bor vi här.
Gratulerar, tjejen.
Fan. Precis vad vi behöver.
-Vi kan möta faran med mod. -Okej, kom igen.
-Vad fan är det där? -Marodörrobotar.
De överlever genom att ta delar från robotar de har dödat.
-Människa. -Fan.
-Människa. -Få tyst på den, Keats!
Människa.
Männi…
Vad gör de med människor?
Det har jag aldrig hunnit ta reda på, men du gav mig chansen att göra det
genom att begrava hela mitt liv.
Hördu, min bror behövde mig. Jag ångrar inte att vi kom hit.
Du vet väl att din bror är en citronitrobot?
Nej, han är en människa.
Chris styr Cosmo.
Fast bara läkaren som gav honom till Sentre vet var han är.
Visst, och var är den där läkaren?
Vid Plattberget.
Jaha. Herm, det ligger typ 50 mil söderut, va?
-Ta på dig bra skor. -Har du nån bättre idé?
Jag kommer på nåt.
Jag delar inte ditt självförtroende, men det klär dig verkligen.
-Går skåpbilen? -Det beror på. Har du en motor?
-Dags att växa lite, Herm. -Det är ju min grej.
Åh, självklart. Fulladdad.
Kul att nån har ätit idag.
Nu ska jag rädda situationen.
Åh, ja. Hjälten Herm!
Vad tusan är det där?
HRM-komponentsystemet. Jag har en kropp för varje jobb.
Ska vi ge oss av norrut? Vi har inte kollat runt Moab.
Visst, varför inte?
Vad gäller vackra platser att svälta ihjäl på duger Moab gott.
Du kan gnälla ihjäl dig.
Kom ihåg det här när du bönfaller mig om dricksvatten om 24 timmar.
Om läkaren hade en väg in hit har han förmodligen en väg ut.
-Osannolikt. -Vilket inte du har, så jag har en plan.
Och du har färdmedel, så låt oss komma överens.
Om du tror att Herm tänker sätta er två
och mig i skåpbilen och bära oss på axeln är du galen.
-Var är dina föräldrar? -Det angår dig inte.
Jag förstår. Döda.
Det är väl lika bra.
Försöker du vara en tölp, eller är du bara sån?
Det är sån han är.
Självklart är det sorgligt
när föräldrar går bort.
Men nu kan du fortfarande tänka trevliga saker om dem.
-De hann aldrig svika dig. -Det hade de aldrig gjort.
Lilla flicka, och påstådda grabb.
Gratulerar.
-Alla sviker en. -God jul.
-Vänta länge nog så sviker jag dig. -Som tur är kommer vi inte det.
Ja, så ska det låta!
Vad är det man säger? "Tjäna pengar…"
"…och fortsätt framåt".
Lev efter det mottot.
Det gör jag.
-Hur träffades ni två? -Under kriget, faktiskt.
-Skulle inte ni döda varandra? -Vi försökte.
Robotarna hade omringat min pluton. Jag hade brutit benet.
Plåtgubbarna skulle avsluta jobbet.
Plötsligt ser jag en stor byggrobot som tittar ner på mig.
Jag blundar och gör mig redo att dö, men istället bär han mig därifrån.
Du grät som en bebis.
Visst. Inte som en bebis.
De förstår inte mänskliga känslor. Det var ett stridsrop: "Ja! Wolverines!"
Lägg av. Du sög på tummen och bönföll mig att rädda dig.
Han…talar sanning.
Några dagar senare blev vi hittade av Sentres drönare, och jag sa:
"Hörni, han räddade mitt liv. Herm är schyst. Skjut inte."
Men de öppnade eld ändå.
De ville döda oss, så vi sprang.
Sen dess är vi på flykt.
De flesta skulle förundras över att en robot umgås med en människa.
Ni har ju varandra.
Vad tänker du göra om du hittar din bror? Jag menar,
resten av honom. Vad gör du då?
Vad vi vill.
Vad lagar du, mamma?
Det är söndag. Vad gör jag alltid på söndagar?
-Fylld paprika. -Det min pojke vill ha får han.
Ja, om det är gårdagens och kostar under fem cent.
Tyst med dig.
Här ska du få: en cannoli.
-Från igår? -Förrgår.
Mrs Vella bjöd på den.
Det är skönt att se dig så där.
-Uppe… -Varför skulle jag inte vara det?
Ingen anledning.
Min angioletto, en sån rolig pojke.
En sån rolig pojke.
En sån…
Helvete!
Dataöverföringshastigheten sjunker som en sten.
Förklara.
-Ja, han sa att det kunde vänta… -Tills jag hade alla fakta.
Den tjänst vi förser världen med håller på att förvandlas
från att vara helt felfri till fullständig dynga!
-Varför? -Christopher är borta.
-Högre. -Christopher är borta.
-Det är fysiskt omöjligt. -Neurologiskt sett är han inte där.
Försöker du säga att mitt genombrott bröt sig ut?
Det fanns en liten osäkrad nod i hans datamatris.
Knappt märkbar.
Och med tiden gjorde det att hans medvetande kunde…
…droppa igenom våra brandväggar.
Det verkar som om den utformats så medvetet.
-Av Amherst. -Det var inte vi.
Om neurodemens överföringshastighet fortsätter sjunka, och det gör den nog…
Så är det snart kört för Sentre.
-På lördag. -Nu på lördag?
Kollapsar mitt företag på lördag?
-Troligare på fredag. -Det kan bli på lördag.
Du har mejl.
ETHAN SKATE HAR BJUDIT IN DIG TILL EN WEBBKONFERENS.
Jag har…
Jag har alltid tyckt att naturen är rogivande.
Känner du mig?
Du är ju Slaktaren från Schenectady, specialstyrkans tuffaste medlem.
Jag såg dig på 60 Minutes när du gick i pension.
Jag gick inte i pension. Det fanns inga robotar att jaga.
Jag har förstått att du jagar en ungdomsbrottsling
och hennes…
…mekaniska följeslagare.
När styrkan kallar svarar jag.
Då har vi tydligen ett gemensamt mål.
Flickans maskin tillhör Sentre.
-Jag vill ha tillbaka den. -Den är efterlyst för misshandel.
-Den måste förstöras. -Det kan du fördröja.
När Sentre har vad vi behöver kan du göra vad du vill med den.
Fint det var här.
-Jag har gjort det själv. -Jag vet.
Jag såg fjäskinslaget om dig på 20/20.
I så fall vet du…
…vilka enorma resurser jag har.
Tänk dig din drönare i drift igen.
Varför inte hämta den själv? Sentre har utrustningen.
Fredsavtal.
Jag får inte åka in i zonen utan bevis på att fördraget brutits.
Ber du mig hämta roboten eller ordna bevis åt dig?
Vi kan väl se hur det utvecklar sig.
Hörni, köttpajsare. Titta.
Wow. Plattberget.
Snacka om ett naturens underverk.
Om du var läkaren, var skulle du vara?
-Det ligger en Marsbas vid asteroidfältet. -Är det där ett köpcentrum?
Det är i skapligt skick. Marodörerna har väl inte hittat det.
Det finns förnödenheter, husrum, försvarbart ytterområde.
Inte det sämsta gömstället.
-Är mathallen öppen? -Nu börjar han.
I zonen låg det en Panda Express.
All mat var fortfarande bra.
Vi åt lyckokakor,
general Zuos kyckling, apelsinkyckling,
kyckling med stekt ris, degknyten.
Allting. Det blir aldrig dåligt.
-Åh nej. -Se upp!
Den jäveln kastade en kyl på oss!
-Ta oss härifrån, Herm! -Jag försöker.
Akta dig!
Aj! Rakt i låret!
Håll i er! Jag ramlar! Åh nej!
Vem slänger kylskåp… Jävla…
Helvete.
Mina damer och herrar…
…ni är tillfångatagna.
-Har du sett dem förr? -Inte alla robotar känner varandra.
Du, se till att det inte blir en enda repa på den där.
För sent.
-Där ber jag er att stanna. -Akta vart du pekar den där.
Gör er redo att upptäcka under, att skåda det suggestiva,
att förnimma Förbryllos fantastiska fingerfärdighet.
Hör mig, underjordens andar.
Jag befaller denna port att stiga!
Vi har ju övat på det här!
Okej.
Nyuppväckta andar i underjorden… Otroligt. Jag befaller porten att stiga!
Är ni inte förstummade?
-Vart för du oss? -Alla frågor besvaras där inne.
Här är planen:
Jag ska fejka ett krampanfall. Du går upp på taket.
-Inte innan jag hittar läkaren. -Hördu, ska du ha lite kräm?
-Prata inte med främlingar. -Kom.
Jag är här om du behöver mig.
Åh, du milde.
Människor, Taco.
Herregud.
Kolla på det här.
Åh, människor.
-Var tusan kom de ifrån? -De är fångar.
Sataniska människor.
Hej.
Ikväll vill jag välkomna en mycket speciell gäst upp på scen.
En personlighet så ärevördig, en ledare så ståtlig
att han endast är känd som den respektingivande mr Peanut!
Inte en chans.
Skippa tomsnacket, P. Du vet att jag inte gillar överdrifter.
God eftermiddag. Jag skulle lyfta på hatten, men den är fastskruvad.
Vi stoppade er för att vi trodde att ni var marodörer.
Ursäkta?
De dyker upp då och då bara för att slita lemmarna av oss.
Ni ser inte ut som några stympare, men ibland kan ju skenet bedra.
Vi måste få prata med dig.
Alltid vill människor oss nåt, lika säkert som stanken hos en skunk.
Vi söker efter en läkare, med…
…glasögon.
Vi kan väl gå en sväng.
Dum fråga, jag vet, men…
MÄNNISKOAVSKUM
…vad är det här för ställe?
Vi har inte satt upp skylten än, men lyssna på det här:
"Blue Sky Acres, en oas av trygghet
i en känslolös öken".
Medryckande.
Det här är vaggan för en ny mekaniserad civilisation.
Hej, mr Peanut.
-Hallå, Blitz. -Vänta, Ralphie.
På Blue Sky Acres kan robotar utvecklas
bortom de arbetsfunktioner människor tilldelat dem.
-De kan lära sig nya yrken. -Hår!
Kanske till och med hitta sina sanna jag.
-Hår! -Hej. Oj.
Fru Klipper, så gör vi inte längre.
-Hår. -Låt honom vara, är du snäll.
Sir.
Mr Peanut, vi behöver din hjälp.
Det gör ni säkert, men faktum är att er närvaro här ger Sentre laglig rätt
att utplåna allt dessa robotar har byggt.
Som mest kan jag erbjuda att eskortera er halvannan mil ut i öknen
och lämna er ensamma. Efter att ni käkat, förstås.
-Så där. Hoppas att du är hungrig. -Ja, jag fick aldrig min burrito.
-Se dig omkring. Det är en hamburgerbar. -Okej.
-En ostburgare, då. -Vi har slut på ost.
-Okej. En hamburgare och pommes. -Vi har tyvärr slut på det också.
-Vad har ni, då? -Jag ska vara ärlig.
Ingen har ätit här på länge. Nästan allt har blivit dåligt.
Vi har spagetti och Twinkie med bönor.
Vad då för bönor?
Så din bror har ingen aning om var hans människokropp är?
Sentre är allt han vet.
Vad i helsicke skulle Sentre stjäla en liten pojke för?
Jag vet. Jäkla nötter.
-Inget illa menat. -Det händer ofta.
Chris sa att läkaren som tog honom skulle vara här.
Okej, då kan jag lika gärna berätta sanningen.
Det var en läkare här.
-Nu får vi höra! -Vadå?
Dr Clark Amherst, doktor i mänsklig interaktion med maskiner.
Var är han nu?
-Jag skickade iväg honom. -Han är i alla fall konsekvent.
Så den enda som vet hur man tar sig härifrån
skickade du ut i vildmarken att dö?
Det stämmer bra det.
Jag skrev under fredsfördraget för att det erkände robotar som ett folk.
Du vet väl inte hur det är när ens existensrätt hänger på ett papper.
Allt det här är skört.
Och det tänker jag inte låta varken läkaren eller dig äventyra.
Dr Amherst är en kidnappare.
Det här är pojken han tog. Ska du behandla dem likadant?
Alla människor är likadana – själviska och lata.
När du har förstått det kommer ditt liv att bli enklare.
Kom.
Fröken, jag skulle avråda dig att gå ut här på natten.
Jag struntar i dina råd. Tror du att du bygger nåt speciellt?
Du är som alla där ute.
Tack för skjutsen.
Bon appétit.
Keats.
-Vad är det? -Seriöst?
-Jag måste äta. -Det här är lågt av dig.
-Vart ska du? -Det står bilar på parkeringen.
Jag får ta en och köra tills jag hittar läkaren.
Det är 260 000 kvadratkilometer. Chansen att hitta honom är minimal.
-Här är chansen noll. -Chansen att inte dö här är rätt hög.
Du kan inte åka ut i mörkret. Du får lov att lita på mig.
Hördu, allvarligt. En död syster har du ingen nytta av.
Se på hans ansikte. Ska du neka det här konstiga robotansiktet?
Ta det lugnt. Gå på Orange Julius. Det är ett köpcentrum. Snatta lite.
Åk imorgon.
Okej.
Vi får dö imorgon.
-Hår! -Rör du mitt hår dödar jag dig.
-Hår… -Han skulle behöva klippa sig.
Det bör funka, Beemo.
Kors i taket, Cosmo. Med de här…
Tjena, främling.
God Jul!
-Var har du varit? -Lisa Stewart hade fest.
-Du skulle ju till bibblan. -Sa jag till morsan.
Hade du kul?
Roligare än här.
Sen du flyttade är det alltid nåt som morsan och farsan skriker om.
-Tur att jag ska flytta hem. -Sluta. Det är ingen fara.
Det tvivlar jag på, men det är inte för din skull.
-Ska du ta examen i förtid? -Inte direkt.
Min lärare behandlar mig som en cirkusapa men lyssnar aldrig.
Sen när jag kommer till mitt rum kallar min rumskompis mig Doogie Howser
och kissar i min papperskorg.
Jag flyttar hem.
Gör du det tänker jag kissa i din papperskorg.
Jag sa att du skulle förändra världen.
Ja.
-Har du gjort det än? -Inte precis.
Då får du fortsätta på college.
Efter julhelgen.
Cosmomoduler, förenas!
Om Cosmo gick på college skulle Jessie hälsa på ofta.
Hur vågar du?
Hon har en ryggraket.
-Jag kan bygga en åt dig. -Okej. Jag skulle älska att ha en.
Kul att du kom.
-Jag har saknat dig. -Kid Cosmo är din kompis.
Och jag dig.
Bäst jag skyndar mig. Trubbel på månen!
Så behandlar man inte en vän. Webby, inget småätande mellan måltiderna.
Du kan om du tror att du kan!
Prova en macka nästa gång.
Tack för att du kom, Cosmo.
Kom ihåg, Kid Cosmo är din kompis.
Hej. Hallå?
Plingplong.
-Hörde du? -Åh, hej.
Jag ska egentligen inte vara här. Vi måste vara jättetysta.
Jag söker en Christopher Greene.
Dubbelasteroid!
Jag har post åt dig.
Jag har Twinkie-svettningar, Herm.
Innan mr Peanut skickade iväg honom
bad dr Amherst mig att ge brevet till Christopher om han dök upp.
Det behövs ingen underskrift.
"Christopher, om du får det här, sök upp mig. 2201 Pinnacle Peak Road.
Jag väntar. Clark."
Jag bröt väl mot reglerna när jag tog emot det, så jag vet inte.
Varför gråta över…
-Hur kommer man dit? -Jag vet var det är.
Men om jag hjälper dig kommer jag att ligga ännu värre till.
Det grämer mig att säga det, men jag kan inte avslöja det.
Men jag vet. Det gör jag.
Om det där är läkaren som kan hjälpa oss härifrån
så kanske din hemska idé
är något mindre hemsk.
-Vi kan ta med dig dit. -Det är marodörterritorium.
Vi behöver rå kraft.
Det är föråldrat och opålitligt.
Han hörde oss. Vi var för högljudda. Jag var för högljudd. Det var jag.
En pneumatisk kolv å andra sidan, det är en kvalitetskomponent.
Och ett basebollträ. Det är allt man behöver.
Vad betyder det?
Fördraget tillåter inte att ni stannar. Det hindrar inte mig att ta er härifrån.
Var inte vi fienden?
Några bra modeller gjorde de kanske ändå på människofabriken.
Tack.
Jag pratade med henne.
Om vi ska ut i marodörtrakter är det någon ni bör få träffa.
Vill ni höra en kul historia om marodörrobotar?
Ja. Jag älskar att skratta.
En gång såg jag en grupp marodörer attackera och lemlästa
tio av mina närmaste vänner framför ögonen på mig!
-Vad var det för roligt med det? -Bara oljefläckar kvar…
Oljefläckar och skruvar!
En marodör är en gående, talande slaktverkstad
som vill sluka en hel
och skita ut en rå.
Jag har slagit sönder dussintals marodörer med det här slagträet. Ändå kom bara fler.
Det är det roliga med marodörer. De ger inte upp förrän man är död.
Då, så. In med magen och ut med beslagen.
Vi har marodörer att…
-Åh, jösses. -Pops?
Kommer han att somna under strid? Det kanske kan bli lite riskabelt.
Det var en "avskräckare".
LÅST PÅ MÅL – ROBOT
Flyg, Cyril, flyg!
Är det verkligen här?
Det finns 160 miljoner adresser på USA:s fastland,
och alla är inbrända i mina kretsar.
Om dr Amherst sa att han fanns på 2201 Pinnacle Peak så är han här.
Om du var ett paket skulle jag lämna dig här.
Precis här.
Sen skulle jag springa.
Det känns inte bra.
Det här stället är en buffé för marodörer.
-Jag skulle låta bli att klättra där. -Vart ska du? Hördu.
I alla fall jag, men…
Det är nån här.
Det kan vara han.
Vad gör vi, Pops?
Spring mot skydd!
Marodör!
-Nej! -Håll i posten.
Tack så mycket! Du är en lagspelare.
Håll er lugna. Marodörer är maskiner. De är rationella.
-Öppna dörrarna! -Det är inga dörrar.
Det är nog kört.
Okej.
-Fort, ställ er bakom Penny! -Det känns personligt.
Åh, nej!
Jag tänker inte dö till Marky Mark and the Funky Bunch!
Jag gillar den här.
Välkomna, försöksobjekt, till dr Frankensteins laboratorium.
Jag hoppas att ni njöt av åkturen.
Vänligen gå hela vägen in
och gör plats åt alla.
Det är för sent att vända om nu.
Det fungerade.
Minns du mig, doktorn?
-Var är min bror? -Jag kan inte…
Det kan du nog.
Svara henne, doktorn.
-I Seattle, på Sentres ö. -Varför tog du honom?
Folk dog.
Vi höll på att förlora kriget tills vi hittade honom.
Efter er olycka blev vi uppmärksammade på Christopher tack vare Sentres tomograf.
Han var speciell, okej?
Han var exakt vad vi behövde. Christopher var som…
Han var som en gåva från Gud.
Du höll min hand,
och du ljög för mig.
Snälla, du måste förstå.
Säg inte vad jag måste göra.
Berätta inte för mig om kriget och gåvor från Gud.
Säg bara vad du har gjort med min bror.
PC,
kan du komma hit?
-Herm. -Herregud.
Har du stått och lurat där?
Om du med "lurat" menar
"ansvarsfullt undvikt risken att skärmen blir inbränd", ja.
-Vad tusan talar roboten med din röst för? -Dr Amherst räddade mig från marodörerna.
De hade tagit min röstmodul.
Jag spelade in en vokabulär på över 100 000 ord åt PC.
Han är min hårddisk, och vän.
Han vet allt jag vet.
-Visa dem 17–9. -Ja, doktorn.
Schemaförsök nio, testobjekt Alpha.
Christopher låg i koma. Vi trodde att det var permanent.
Vi såg det som en organdonation.
Som mänskliga marodörer.
Vi behövde extrem datorkapacitet för att kunna driva nätverket.
Din brors sinnen var vad som krävdes för att länka neurodemen till drönarna.
Jag tror att du har vunnit kriget åt oss.
Du är vidrig.
Om vi inte hade gjort det vi gjorde hade Christopher dött på sjukhuset.
Vi räddade hans liv.
-På eget bevåg. -Hade du kopplat ur respiratorn?
Om jag var tvungen.
Då hade du gjort lika fel som jag.
23–6.
Femton månader senare.
Herregud.
-Jag klarar inte av att titta. -Stäng av.
Jag ville koppla bort honom.
Skate hotade att döda mig.
Jag kunde inte få ut Chris från Sentre, så innan jag flydde
skapade jag en koppling mellan Chris och det yttre nätverket.
Hans sinnen kunde fly, även om hans kropp inte kunde det.
-Du sa åt honom att ta sig till Blue Sky. -Jag kände till dig.
Så jag gav honom koordinaterna.
Varför?
Så att han kunde hitta en familj.
Han hade redan en familj!
Lugna ner dig! Slappna av, allihop.
-Det gör ondare då. -Det var oväntat.
Jag förutsåg det.
-Vi ska hämta hem Chris. -Det kan du inte.
Jo, det kan jag.
-Och du ska hjälpa mig. -Det går inte.
Du tog dig in i zonen, så du kan hjälpa oss ut.
-Du har ingen aning om… -Hörni?
Inte den tölpen igen.
-Vem är det? -Slaktaren från Schenectady.
Jaha.
-Jaha… -Vi måste agera fort.
Är den här din, Skate?
Inte längre.
Men är det inte mupparnas kung?
Inga kungar här.
Vårt folk är fritt.
Ditt folk är inte folk.
Jag ska knäcka ditt skal.
-Vem har nycklarna till jordnöten? -Jordnöten.
-Stanna. Tysta. -Vad är det?
Hör ni?
Jag hör ingenting.
Där är det.
Göm din bror.
Fort.
Kom igen.
-Var beredda. -Beredda på vad då?
Släpp era vapen. Överlämna roboten.
Jag tar inga order längre.
Om ni inte lyder…
Jisses!
Han lydde inte.
Nu spelar vi!
-Sir, de går till attack. -Attackera dem, då!
Sök upp målet. Sök upp det!
Övriga förluster acceptabla.
-Kom fram nu, annars avaktiveras du. -Okej, du bad om det!
-Snyggt jobbat, Jessie. -Kom.
-Du gjorde det! -Kom igen.
-Här tar det stopp. -Du där!
Kom. Jag vet en väg ut.
Ja!
Vad ska postverket med det där till?
-Det är mot dobermannhundar. -Va?
Nej.
Du bröt mot fördraget, mr Peanut.
Det medför konsekvenser.
Det är en läxa dina plåtvänner på köpcentret får lära sig nu.
Berätta för dem som är kvar att det här är ditt fel.
Åh nej. Göm er.
Kom.
Ingen behöver bli skadad, ms Greene.
Låt oss avsluta det här.
Måste jag fortsätta?
Ta Christopher och spring. Okej?
Sista chansen.
Låt dem vara!
Tror du att du kan vinna mot mig?
Nej.
Bra. Lägg den på marken nu.
-Du får inte döda levande ting, va? -Det stämmer. Jag utplånar metall.
Vill du ha dem…
…får du döda mig.
För helvete, Skate.
-Jag hade honom under kontroll. -Dr Amherst bröt mot fördraget.
Hämta roboten nu.
Stå still.
Nej!
Åk hem, ms Greene.
Åk hem.
Vart ska de nånstans?
Åh nej.
Hår?
Jag beklagar, min vän.
Välkommen tillbaka, Christopher.
Jag ska inte ljuga.
Du gjorde mig lite orolig.
Jag är inte arg.
Jag förstår. Framtiden kan kännas läskig, särskilt när den ligger i ens egna händer.
Men oroa dig inte.
Du är inte ensam.
Det var rörande, mr Skate.
Det är bara ett problem.
-Du är en mördare. -Diskutabelt.
Och du ljög för mig.
-Det är ingen robot. -Han heter Christopher Greene.
Du lät mig jaga en pojke.
Hör på, överste Bradbury, eller Slaktaren, om du tillåter.
Hur ska jag uttrycka det?
Vem bryr sig?
Kriget du vann, dina fina meriter, det var inte du.
Det var jag och den här pojken.
-Du är bara ett vittne till historien. -Är det här historia?
Föredrar du "evolution"?
Vår värld är en däckbrand
som flyter på ett hav av piss. Det har den alltid varit.
Christopher ger mänskligheten en chans att lämna allt det lidandet bakom sig.
Enligt min erfarenhet går lidande och livet hand i hand.
Enligt min också.
Min mamma var ett hejdlöst fyllo. När hon drack blev hon elak.
Och nykter var hon ännu värre.
Men här inne kännetecknas hon av mjuka kramar och fylld paprika.
Och frid.
Den friden vill jag ge varenda människa på jorden.
Plus minus några få.
Det krävs uppoffringar för att en art ska gå framåt.
Vad sa man förr? Jo, just det.
Fadern, sonen…
…helige anden.
Det finns ju en chans att du inte är klok i huvudet.
Återigen, vem bryr sig?
Okej.
Då sätter vi tillbaka Christopher där han hör hemma.
Och den här gången kanske vi kan låsa dörren.
Om du verkligen vill ha den kan du nog bara krossa glaset.
Ingen skulle nog märka nåt.
-Ska du på arbetsintervju? -Jaha. Ja…
Den där jäkla roboten fick mig att…
Jag hatar det.
Han var allt jag hade, och jag förlorade honom två gånger.
Så satsa på tre.
Din bror är inte den enda unika i din familj.
Jag slutade strida för att kriget var fel, men jag gav upp när det gällde allt.
Jag gav upp i allmänhet för att världen var hemsk.
Det är den fortfarande.
Men det finns bra människor.
Och vissa ger inte upp även om man betalar dem.
Vill du rädda din bror? Jag följer med.
Du har mig. Du har Herm.
Vi är nog inte de enda.
När slutade du vara en tölp?
Det gjorde jag inte. Det är håret.
Ursäkta, PC?
-Visst var du dr Amhersts hårddisk? -Ja. Jag visste allt han visste.
Råkar du ha koderna för att ta sig ur zonen?
Ja, det har jag.
Huset där de har Christopher, då?
-Kan du hjälpa mig in där? -Självklart.
-Jag ska till Seattle. -Vi ska dit.
Herm, kan du tjuvkoppla långtradarna vi såg, tror du?
Ja, för fan! Och utrusta dem med en HRM 60 dessutom.
Bra att ha i strid.
Jag är ledsen, men du kan inte befria Christopher.
Varför inte det?
Kopplar du bort honom från stordatorn kollapsar Sentre.
Vad då kollapsar?
Sentres nätverk går genom din brors hjärna.
Utan den fungerar inte drönarna.
Om han avlägsnas orsakas ett totalt systemhaveri.
Jävlar.
Om alla vi åker till Sentre…
…kan vi stoppa dem för gott.
-Jag gillar hur hon tänker. -Braskande bollar!
Det är en jäkla dubbelvinst.
Du, vad är det du ber oss att göra?
Slåss lite till?
Drömmen var inte att slåss.
Drömmen var fred.
Det ändrade Sentre när de brände ner stället.
Att fjärma sig från världen fungerar inte. Tro mig, jag vet.
Vi har en chans att rasera hela deras sjuka system tillsammans.
Robotar och människor som strider mot den verkliga fienden.
-Tidigare besegrade de oss. -För att de hade Chris.
Ta mig till honom, så har de inte det.
Seattle ligger 200 mil bort.
Det är inte så långt om man kämpar för frihet.
Ta mig ut till matchen. Ta mig ut till publiken.
Köp mig jordnötter och en kaka.
Jag struntar i om jag kommer tillbaka!
-Det kanske vi inte gör. -Det är dags, Peanut.
Metall och kött, tillsammans.
Ni ger er inte.
Jag får väl hämta min hatt.
Taco, kör igång.
BEVILJAS
Nätverkskapacitet 100 procent.
Och…vi är tillbaka.
Sug på de här!
Vi har en situation på chefernas parkering.
-Märkte de nåt, tror du? -Jag vet inte. Ta den röda.
Porschar flyger verkligen.
-Äh, den missade. -Fastnade den?
Mr Skate, vi tycks vara under nån sorts attack.
Det var imponerande.
Du har fått en vän.
Det är en 20 meter hög industrirobot av typen HRM. De är inte alls vänliga.
Full säkerhetsinsats. Den måste slås ut omedelbart.
Nödläge. Samtliga drönare, rapportera till norra entrén.
-Det är dags, tjejen. -Okej, kom igen.
Vi pyser, hörni.
-De följer efter. -Ja.
-Var det här din dumma idé? -Om den funkar var den min.
Akta, Herm!
Hoppa!
Herm!
-Jag är fortfarande större än dig. -Tyst och fortsätt springa.
De har passerat.
Du ser större ut utifrån.
Signalen, Herm! Andra skiftet!
Se upp, köttskallar!
Jag har dig. Håll i dig!
Visa vad ni går för, robotar!
Kom igen!
Leve robotarna!
Här har du!
Du är ute!
Mitt i prick.
Anfall!
Okej, bra! Kom igen!
På dem!
ADVOKAT ZUCKERKORN - HAN ÄR BRA
Fortsätt.
-Jag är på vapenavdelningen. -Ja, sir.
Vad tänker du göra?
Det jag alltid gör.
Vinna.
Byggnaden är under nödnedstängning.
Jag upprepar, byggnaden är under nödnedstängning.
Kan du ta dem, tror du?
Nej.
Måste döda människor!
Död åt människor!
Ni måste dö!
Vi är inlåsta.
Lever han?
Ja.
Kan jag prata med honom?
Nej.
Enda sättet att nå din bror är inifrån.
Inifrån vad?
Hans tankar.
-Beställning klar! -Vildar.
Nu jävlar!
Vi kanske kan vinna det här.
Hörni? De har gjort en stor en.
Typ en riktigt stor.
Du är på privat mark, är jag rädd.
Som anställd på postverket har jag tillträde till marken.
Spela, Taco. Spela nu!
Nej!
Nej, Skate!
Du kan inte slå dem.
Jag kan alltid försöka.
Efter vad de gjorde på köpcentret med alla robotar?
Varför fortsätter du att slåss?
Frihet är värt vilket pris som helst.
Till och med att dö?
Vi skulle behöva leva för att kunna dö.
Ja.
Det är ju sant.
Skate är på fjärde våningen, vapenavdelningen.
Varför berättar du det?
För att…
…jag har sent omsider träffat nån som är mindre mänsklig än en robot.
Michelle?
Hur kom du hit?
Förlorade inte vi?
-Kom. Vi sticker. -Vänta.
Inte än.
Chris, jag håller på att begå typ 20 brott.
Jag har funderat på det sen Skate anslöt mig igen.
Alltihop är mitt fel.
Han kidnappade dig. Ingenting är ditt fel.
Jag såg världen där ute med dig,
och jag såg allt ont Sentre gör med folk.
-Och allt är på grund av mig. -Då stoppar vi dem.
-Vi krossar dem, om vi får ut dig. -Det går inte.
När de tog mig till labbet såg jag mig själv.
Det måste du också ha gjort.
Var ärlig. Hur ser jag ut?
Min fysiska förbindelse med Sentre är…symbiotisk.
Utan mig dör de.
Och utan dem…
Ja.
Så vad ska jag göra? Bara lämna dig här?
Nej.
Sentre kan hålla mig levande så här
i hundra år.
Jag tror…
Jag måste nog dö.
Och du måste nog hjälpa mig.
Tigger ni om det?
Din jävel!
Ta honom, Herm!
Hördu! Sätt mig i läge!
-I läge, Herm! -Nej!
Mr Skate, vi har ett intrång i labbet, och det är inkräktare i byggnaden.
-Döda honom. -Ja, sir.
Upp med dig, Keats!
Tjenare, Ethan.
Hör på. Jag vet inte vad du tror att du försöker du uppnå, mr…Nut.
Jag är här för att omförhandla fördraget.
Kom ut hit och slåss mot mig som en man!
Om du vill mig nåt, kom hit då!
Okej, Herm.
-Låt inte en drönare göra en mans jobb! -Han är nog död.
Jag är rädd att han fick mig också.
Du har ett stort hål i magen.
-Jag byter till strömsparläge ett tag. -Nej, håll ut.
Aj!
-Hur tusan kan du fortfarande leva? -Jag lever tack vare dig, din jävel.
Det har du jäkligt rätt i.
Michelle?
Jag är ledsen att störa dig, men våra vänner är i knipa.
-Jag jobbar på det. -Tiden börjar rinna ut.
Han har rätt.
-Jag kopplar inte ur dig. -Du skulle ju det.
Om det behövdes, ja.
-Du kan använda en annan robot. -De har låst systemet.
-Det finns inget val här. -Det finns alltid ett val.
Alla sa åt mig att gå vidare, men det var omöjligt.
Du var allt jag hade. Jag höll fast vid dig.
Och det fungerade. Jag fick tillbaka dig.
-Det är därför det här är okej. -Nej, det här är inte alls okej.
Jag har inte känt nånting på tre år.
Men med dig kände jag allt där ute, och det var hisnande.
Och du gav mig det.
Om det är allt jag får…
…så räcker det.
Michelle, vi börjar få ont om tid.
Jag kan inte.
Jag vill inte förlora dig igen.
-Du kan inte förlora mig. -Hör du mig, Michelle?
Var snäll och svara.
Men dem kan du förlora.
Du. Det är du som ska förändra världen.
Jag fick aldrig ta farväl av dig.
Det behöver du inte.
Jag älskar dig.
LIVSUPPEHÅLLANDE FUNKTIONER
PROTOKOLL
SLANGAR
VENTILATION
Nej!
Vi tycks ha vunnit dagen.
Vi vann!
Ja!
Vi vann!
Nej!
NÄTVERKSFEL
-Penny. -Vi lyckades.
Vi vann, Pops.
Det lustiga med att vinna är att det alltid är nån som förlorar.
Hon gjorde det.
Kan du fatta? Vi vann.
Vad ska jag göra utan dig, min bästa vän?
Jag älskar dig, Herm.
Jag älskar dig.
På riktigt.
Kanske som mer än en vän.
Du fick mig alltid att le.
Vad ska jag göra nu? Återgå till att vara, vadå?
Dra ihop bandet igen? De är gifta hela bunten.
Jag har inga vänner nu.
Nallebiffen! Har du saknat mig?
-Vad är det här? -Åttatumsmodellen, för detaljarbete.
Detalj… Jag har aldrig sett det här!
Jag har inte sett din åttatummare, och då är jag nog generös.
Vä…
Du var ju döende.
Nej, jag bytte till strömsparläge, sa jag. Det är inte mitt fel att du blev blödig.
-Blödig? -Förresten, jag hörde inte allt du sa.
-Kan du upprepa lite? -Jag sa att vi vann.
Se dig omkring. Hon gjorde det.
Det är inte vad jag hörde. Jag hörde: "Jag älskar dig" och "…mer än en vän".
-Det sa jag nog inte. -Åh jävlar, vann vi?
-Ja. -Var är tjejen?
Vi går och kollar. Kom.
Så vad händer nu?
Dör jag?
Nej.
Vi lever.
Hela staden är nedstängd, hela delstaten. Landet står stilla.
Idag råder kaos i New York City efter att Sentres drönare avaktiverats.
Flygtrafik har ställts in världen över…
Radiotystnad från Sentre medan miljontals kunder väntar
på information om hur de kan återfå nätåtkomst.
Explosiva anklagelser idag efter att en video kommit ut
som uppges visa Sentre utföra experiment på ett barn.
Kongressen bereder domstolskallelser till Sentre…
Ethan Skate greps i Miami på väg ombord på ett flyg till Ecuador.
Demonstranter kräver att exkluderingszonen stängs ner.
Ethan Skate är sjuk! Lås in honom och kasta bort nyckeln!
Sälj era aktier! Jag vill inte ödsla tid på honom.
Vet ni vem jag vill prata om?
Tjejen som körde robotarna till Seattle och gav Skate på nöten.
-Du har rätt. Vi borde hitta henne… -Kan nån berätta vem hon är?
Herm har fått igång kameran.
Okej.
Vill du verkligen göra det här?
Partiklarna måste länkas ihop.
Vad nu det betyder.
Visa dem nu. Du grejar det här.
Kameran rullar.
Och börja prata nu.
Hej.
Jag heter Michelle Greene.
Jag vet att vissa av er är lite nojiga angående mig och mina vänner…
…och vad vi gjorde.
Världen är annorlunda nu, och jag ville berätta varför.
Det Sentre gjorde var inte dåligt bara för robotar.
Det var dåligt för oss alla.
Jag vet att det blev krig och allt gick i stöpet
och livet var skitjobbigt.
Ett tag kanske neurodemen hjälpte er att glömma det.
Vi blev så vana vid det att vi trodde att livet var så.
Det är det inte.
Verkliga livet är kontakt.
Det är du och jag.
Vi är kött och ben, men vi är också elektricitet.
Och när vi kramas och skrattar och håller i hand och bråkar
stannar mina partiklar hos dig, och dina hos mig.
Och kanske håller vi ihop för alltid.
Men det kan inte ske om man sluter sig för omvärlden.
Det kan bara ske här, ute i den verkliga världen.
Se er omkring.
Det finns någon nära er, nån som är verklig och lever.
Ni behöver varandra lika mycket båda två.
Och finns det ingen…
Om ni inte har nån…
SENTRES DRÖNARKRIS
…kom till oss.
För vi ska börja om.
Och göra allt på rätt sätt.
Tillsammans.
Okej. Jag är klar.
Vad tyckte ni?
Rätt bra, för att vara en köttpajsare.
TILL MINNE AV PETER DE TOFFOLI
Undertexter: Ralf Sjölander