Downloaded from YTS.LT
Official YIFY movies site: YTS.LT
Ma daj. Zezaš me?
Ova ćurka sjajno izgleda!
Lepo.
Šta mislimo o Petinom dečku?
Nisam znala da dolazi.
Ni ja. Da se zna,
to me uopšte ne raduje.
Evo šta ne shvatam.
Šta moja ćerka radi s tim jebenim tipom?
Zašto tako govoriš?
Deluje kao fin mladić.
Ima u njemu nešto u šta nemam poverenja,
vidim mu to u očima.
U očima?
Suviše se lepo oblači, suviše je doteran.
Ne dopada mi se to.
Problem je što je doteran? - Da.
I nije nešto zgodan, zar ne?
Sad mi pade na pamet.
Na koga ti liči? Na ovog tipa ovde.
Baš smešno.
On je fin, dobar, doteran dečko.
Verovatno ide u crkvu nedeljom.
Ni to mi se ne sviđa.
Vi pagani to ne volite.
Kad smo kod neodlaska u crkvu, gde je Lesli?
Dolaze li ona i deca? Šta se dešava?
Pa, da. Ne. Da.
Dečaci su s boljim polovinama,
a Lesli i ja...
Odlučila je da ode u Ferfild.
Voli Ferfild. - Stiže pivo. Hladno pivo.
Lepo joj je tamo. Tomi, u pravi čas!
Zdravo, Tomi. - Ćao.
Probaj jedno naše novo pivo.
Hoću.
Tata, znaš li
da Peti dovodi onog lažnog aristokratu na večeru?
Da, baš pričamo o tome.
To nam se ne sviđa.
Nemogući ste.
Dajmo šansu tom klincu!
Ipak je Dan zahvalnosti.
Zdravo, stigli smo.
Mi o vuku...
Peti, u kuhinji smo.
Zdravo. - Zdravo!
Srećan Dan zahvalnosti. - Zdravo svima.
Izvini, malo kasnimo.
Hteli smo da ispečemo pitu s pekanom.
Ovo je treći pokušaj.
Treća sreća. Odlična je.
Zdravo. - Zdravo.
Zdravo. Kako si, Ti-Džeje?
Srećan Dan zahvalnosti. Hoćeš li hladno pivo?
Tata, molim te. Pričali smo o tome.
Ime mu je Terens Džozef,
zovi ga tako.
Znam, ali mnogo je dugačko.
Nikad nisi imao kraći nadimak?
Terense Džozefe.
Ne obraćaj pažnju na mog brata.
Svima u ovoj kući biće drago
da te zovu krštenim imenom.
Hvala.
Da, može pivo.
Izvoli, lepi.
Pinta najboljeg Makmalenovog piva.
I dozvoli da kažem,
fantastičan džemper, Ti-Džeje.
Lepo što te vidim.
Hvala.
Bari, samo da kažem,
mnogo hvala što ste me primili
i dozvolili da se pridružim porodici ovako naprečac.
Da li da te zovem Finbar?
Imamo mudrijaša ovde, je li?
Finbar, to si ga ti nagovorila?
Ne, tata, to ti je ime.
Jeste mi to ime, istina.
Ali samo jedna osoba na planeti
smela je da me zove Finbar,
a to je bila moja majka.
Bari, ja te zovem Finbar.
Ja te zovem Finbar.
Dobro, tri osobe na planeti
smeju da me zovu Finbar.
Ali, dobro došao u naš dom.
Skinite kapute,
pa ćemo uskoro da večeramo, može?
Da, odlično.
Hvala, Bari.
Da, biću tu.
Stvarno?
Finbare.
Svaka čast.
Terense Džozefe, dobro došao.
Pre no što navalimo na ovu divnu gozbu,
htela bih reći nekoliko reči.
Želim da nazdravimo
suštini današnjeg dana,
odavanju zahvalnosti.
Udala sam se u klan Makmalenovih,
i uvek sam bila beskrajno zahvalna
što sam deo ove porodice.
Kad je Džek umro,
Bari, ti i Patrik,
primili ste me kao svoju,
i uvek sam osećala da mi je ovo dom.
Razume se, Tomase, Patriša, smatram da ste moji,
i volim ovu porodicu. Zaista.
Zahvalna sam što mogu da sedim ovde,
za ovim stolom, sa svima vama, danas.
Srećan Dan zahvalnosti.
Kad smo kod zahvaljivanja i zahvalnosti,
imam nešto da objavim.
Terens Džozef i ja smo se verili.
Zaboga.
Šta to pričaš?
Vereni ste?
Otkad se to sprema?
Pričamo o tome već neko vreme,
pa me nije iznenadilo
kad me je sinoć pitao.
Meni to svakako jeste iznenađenje.
Moram priznati, srce mi se slama,
ne zato što nisam srećan zbog vas,
nego zato što Ti-Džej nije bio toliko pristojan
da dođe i prvo mene pita za dozvolu.
Tata, zove se Terens Džozef.
Pričali smo o tome. - Dobro.
Terense Džozefe, budi zahvalan što nisam tradicionalista.
Inače bismo ti i ja sad bili pozadi u dvorištu
u bokserskim rukavicama.
Ako hoćeš, tata,
mogu da skočim gore,
da donesem bokserske rukavice.
Nažalost, ne šale se.
Ja sam malo šokirana.
Zato što sam mislila
da ćemo pričati o tome. Možda...
Hteli smo da bude iznenađenje.
To vam je uspelo.
Podseti me, koliko ste zajedno?
Od pravnog fakulteta.
I od prvog izlaska
znali smo da smo na istoj talasnoj dužini.
Ona priča o njihovim životnim ciljevima.
O stvarima koje žele postići istovremeno.
Uvrnuti odlikaški fazoni.
Ne bih da kvarim radost,
ali brak nije nešto
što obaviš i precrtaš s liste.
Ako zbrzaš tu odluku,
to će ti uticati na čitav život.
Da ne pominjem da ste oboje premladi.
Pogledajte tatu.
On se oba puta venčao premlad.
Ne daj bože da završite kao ja.
Ne mislim da su godine presudne.
Hvala, strina Moli.
Važnije je životno iskustvo.
To je unesrećilo vašeg strica Džeka i mene.
Posebno zato što nijedno od nas
nije spavalo ni s kim pre braka.
To nam se gadno osvetilo.
Molim te, na koji način?
Sad je progovorio.
Odlično pitanje, Terense Džozefe.
Njihov brat Džek me je prevario.
Jesam mu oprostila, ali nisam zaboravila.
Ili sam zaboravila, ali nisam oprostila.
Kako god bilo, posle njegove afere,
osvetila sam mu se, imala sam i ja vezu.
Nisi. - Jesam.
Čak dve. I znaš šta?
Tako sam shvatila da je naš brak bio greška!
Ne moramo se podsećati svega toga, Moli.
Što se mene tiče,
ne želim da neuspeh drugih brakova
pokvari izglede ovoga.
Ako mogu, predlažem zdravicu
novim verenicima.
Da, odlično, striče Pete.
Proslavimo istinski današnji događaj,
koji označava početak vaše doživotne posvećenosti.
Doživotne, ljudi. Mislite o tome.
Tata, reci mu da ućuti, molim te.
On i tvoja strina
govore vrlo smislene stvari.
Kad dvoje ljudi prime jedno drugo
u najdublji kutak srca, kao što ste vas dvoje očigledno učinili,
tu ljubav i poverenje
nikad ne smeju uzeti zdravo za gotovo.
A ponekad se to tako uzme.
Želim
vama dvoma
da vaša ljubav raste, i da radost raste,
a ne da umre i istruli,
jer niste predvideli katastrofu.
Svaka čast, mali.
Peti, napravi pauzu, ako ti treba.
Ne, dobro sam.
Dobro sam.
Dovršiću zdravicu.
Dovršavam zdravicu Peti i Terensu Džozefu.
Ovog dana izražavamo zahvalnost.
Posebno
porodici.
Porodici.
Šta je tebi?
Da tako izgubiš pribranost!
Ne možeš ni da nazdraviš
a da ne napraviš budalu od sebe.
Patriče.
Šta se dešava, čoveče? Jesi li dobro?
Da te pitam, Bari, kad ste dolazili za Uskrs,
jesi li primetio neku napetost između Lesli i mene?
Ne više nego obično.
Možda sam to lakše zanemarivao
dok su dečaci još bili kod kuće.
Čuj, reći ću ti iskreno.
Otkad ste se vratili iz Kalifornije,
ona nije bila ista.
To je bilo pre 15 godina, čoveče.
Traži da se iselim.
Pošto su nam deca otišla,
želi da započne novo životno poglavlje.
Bože. - Očigledno, u tom poglavlju
nema mesta za mene.
Čoveče, žao mi je.
Šta to znači, iselio si se iz kuće?
Tako izgleda.
Nadao sam se
da bih mogao da ostanem ovde neko vreme.
Ovde? Kod mene?
Imam grozan osećaj
da ne pričamo samo o jednoj noći.
Nekoliko nedelja, najviše mesec dana.
Zezaš me? Ceo mesec?
„Koji ište u tebe, podaj mu;
i koji hoće da mu uzajmiš, ne odreci mu.”
Matej 5:42, Bari. - Da ti odmah kažem,
ako počneš da mi citiraš prokletu Bibliju,
nećeš ostati ni minuta više,
kamoli ceo mesec.
Jebo te bog!
Oče, oprosti mu.
Jer ne znade šta čini.
Tvoja strina Moli baš u negativnom svetlu
prikazuje brak.
Kao da je to beznadežan trud,
osuđen na propast,
koji se izvesno završava neverstvom i slomljenim srcem.
Ako je moj stric Džek
bio kreten koji ju je varao,
to ne znači da su svi muškarci lažovi i švaleri, zar ne?
Ali je uverljiv onaj argument
o broju ljudi
s kojima smo spavali, znaš?
Nijedno od nas nema mnogo iskustva.
Ti čak i manje od mene.
I to mi ne smeta, jer to je moja odluka.
Da, dobro.
Ne smeta ti što si spavala samo sa mnom?
Nisi radoznala kako bi moglo biti
s nekim drugim?
Ne, ali plašiš me, Terense Džozefe.
Znaj to, jer baš to se dešava.
Znaš šta? I ja se plašim.
Prestrašen sam, zapravo,
a kriva je tvoja strina.
Ali... Ne znam.
Možda je u pravu.
Možda ti treba više iskustva
da bi bio spreman za brak.
Kad kažeš „treba ti”, govoriš li
baš o meni, ili uopšteno?
I jedno i drugo?
To predlažem
samo da ne završimo
kao tvoje strine i stričevi,
da se švalerišemo i razvodimo
jer se nismo iživeli
kad je trebalo, zar ne?
Pa šta predlažeš?
Da napravimo pauzu.
Izvini, mislio sam da sam spreman,
ali nisam.
Možda oboje
da izađemo na nekoliko sastanaka,
da viđamo druge, pa ćemo znati
jesmo li spremni za ovo ili ne.
Ne treba mi više iskustva.
Spremna sam. - Dobro, ne nerviraj se.
Da se razdvojimo na mesec dana za probu.
Ako nam je suđeno, znaćemo.
Ako nije,
uštedećemo sebi sav bol i ogorčenost
koji muče tvoje rođake.
Čuj, sama si rekla.
Strina Moli ti je kao druga majka.
Poslušajmo je.
Možda zna šta govori.
U ljubavi nema polovičnih mera, Terense Džozefe.
Ne razdvajam se za probu.
Daj, Peti. Slušaj.
Ovo će biti dobro za oboje!
Šta ovo bi, dođavola?
Zar je raskinuo našu veridbu
radi seksa s drugim devojkama?
Jeste? U redu.
To je bilo neočekivano.
Nimalo očekivano.
Ali pribraćeš se, Peti.
Nećeš plakati
nasred ulice.
Ako ćeš plakati, radićeš to
negde gde si sama.
Hvala.
Čekaj. Moli Makmalen?
Bože, Voltere. - Jesi li to ti?
Dugo se nismo videli.
Kako si?
Dobro.
Kako si ti? - Dobro.
Baš idem kući
na Dan zahvalnosti s mojim curama.
Upravo pričam s jednom od njih.
Samo malo. - Izvoli.
Dušo, zvaću te malo kasnije.
Upravo sam sreo jednu staru prijateljicu.
Dobro, čujemo se. Da.
Zdravo.
Izvini. - Ništa.
Devojke hoće da budu sigurne
da se matori vratio kući bezbedno.
Koliko godina ima
otkad nisam videla tebe i Šeril? Zaboga.
Pretpostavljam da nisi čula.
Šeril je umrla pre par godina.
Dođavola. Žao mi je. - Da.
Rak je odvratan.
Kao što ti dobro znaš. - Da, isuviše dobro.
Sigurno ideš
s Dana zahvalnosti kod Barija? - da.
Ne možeš umaći Makmalenovima.
Šta se dešava s tobom?
Još predaješ u školi? - Ne.
Postao sam agent za nekretnine...
Hteo sam da počnem iznova,
pošto su devojke porasle i otišle od kuće.
Baš čudno,
jer tražim agenta za nekretnine,
jer mislim da je konačno vreme
da prodam staru porodičnu kuću na Long Ajlandu.
Onu gde sam živela sa Džekom.
Ako ti još nije procenjena,
možemo to zakazati, ako...
To bi bilo sjajno.
Dobro. Hoćeš li...
Upiši svoj broj i...
Naravno. - Sjajno.
Evo. - U redu.
Divno što sam te videla. - I ja tebe.
Dobro, javiću se. - U redu.
Srećan Dan zahvalnosti.
KOD FARELA BAR I ROŠTILJ
Izvini, još jednu turu.
U redu.
Ćao.
Da pogodim, upravo si došla iz Viskonsina?
Čula si da je Bruklin super,
ali sad živiš u usranom stančiću
s tri cimera u Bušviku,
i pitaš se: „Kog đavola
radim ovde za Dan zahvalnosti?”
Ne.
Žalim što ću te razočarati, ali zapravo sam odavde.
Izvinite. - Stvarno?
Izvinjavam se.
Više si mi ličila na hipsterku nego na ovdašnju devojku.
Odakle si? - Iz Kerol Gardensa,
preko Koni Ajlanda.
Ne seri, prava Bruklinka?
Nema nas još mnogo.
Ja sam rođen i odrastao
baš ovde, na Vindzor Terasu,
par ulica odavde.
Može li ovde još jedna tura?
Ono ti je dečko tamo?
Više nije.
To objašnjava suze.
Pametno što si ga šutnula na javnom mestu.
Zamisli u kakvom bi bio stanju
da ste... - Izvoli.
...kod kuće samo vas dvoje?
Hvala. U zadnji čas.
Ja sam Tomi, uzgred.
Karen.
Pa,
drago mi je bilo, Karen.
Opet si izvisio? - Noć je tek počela.
Izvolite, g. Makmalene, Tomi.
Srećan Dan zahvalnosti obojici.
Hvala, Brajane. - I tebi, Brajane.
Za dug i veseo život.
Za brzu i laku smrt.
Za lepu i poštenu curu.
Za hladno pivo i još jedno.
Tvoja baka
bila bi baš ponosna na tebe.
Bog da joj dušu prosti.
Znaš, tata, razmišljao sam.
Kod kuće, ovog vikenda,
uviđam koliko mi nedostaje Bruklin.
Već mi se ne sviđa kuda ovo ide.
Mislio sam da volim rad u tehnološkoj firmi,
ali nisam zadovoljan u kreativnom smislu.
Mislim da ću konačno poći za svojim snom.
Učini mi uslugu. Pre no što nastaviš,
da li si dao otkaz na poslu?
Jer nemam više para da ti zajmim.
Tata, želim da budem glumac.
Glumac?
Kog đavola ti znaš o glumi?
Išao si na časove glume?
Ne treba mi diploma da budem glumac.
Ili to imaš u sebi, ili nemaš.
Kao što si rekao za pisanje:
„Dar se ne može naučiti.”
A ko ti je rekao
da uopšte imaš jebenog dara?
Zar nam ne govoriš uvek:
„Nađi šta voliš da radiš
i nećeš raditi ni dana u životu”?
Da, ali tad sam bio mlad i pun ideala.
Posle sam dopunio to pravilo.
Sad glasi: „Nađi šta voliš da radiš
i skoro je sigurno
da će ti život biti pun velikih razočaranja
i verovatno ćeš bankrotirati dok slediš taj san.
Ali to je ipak mnogo bolje nego da radiš od devet do pet.”
Kako to planiraš? Kako ćeš
da zarađuješ za život dok slediš taj san?
Mislio sam da radim kod strica Peta.
U pivari. Da.
Da pomažem s marketingom,
društvenim mrežama i slično, pa...
Takođe sam mislio, znaš,
da prištedim, možda bi bila dobra ideja
da se vratim kući.
Kući?
Kod majke, dole u Majami,
u onu divnu kuću s ogromnim bazenom,
to je briljantna ideja. - Ne, tata.
Ovde, u Bruklin, kod tebe.
Da se vratiš u Bruklin kod mene?
Reci ako ti odvlačim pažnju.
Mislio sam da vodimo ozbiljan razgovor
o tvom povratku kući.
Šta hoćeš da kažem?
Dan je zahvalnosti. Kako da odbijem svog sina?
Danas je dan za davanje.
I baš rekoh tvom stricu Petu
da i on može da se useli, pa...
Dobro došao kući, sine.
Stvarno?
Hvala, tata.
Venčanje je otkazano.
Zato što je strina Moli ubacila bubu Džozefu Terensu
da nam treba više iskustva
pre braka.
Zaboga, žao mi je, mala.
Mada ne mogu reći da mi to slama srce,
jer, poput strine Moli, i ja sam imao zamerke.
Ali to slama moje srce,
pa bih cenila malo saosećanja,
a ne zajedljive komentare.
Peti, dugujem ti izvinjenje.
Moja predstava verovatno nije bila od pomoći.
Bilo je baš strašno gledati
odraslog čoveka da tako plače za stolom.
To bi i mene uplašilo.
Ali, Patriša, imam pitanje.
Pošto nosiš kofere, smem li pretpostaviti da,
poput brata, ni ti ne nameravaš
da se vratiš kući kod majke na Floridu?
Kako to misliš, poput brata?
Dao sam otkaz na poslu, živeću malo kod tate.
Taman sam pomislila
da veče ne može biti gore.
Znam da verovatno
ne želiš ovo čuti sad,
ali mislim da je ovako bolje.
Zašto to kažeš?
Jer je on jedini s kojim si ikad
imala vezu,
a mislim da bi to bilo šteta.
Otkud to znaš, dođavola?
Ti-Džej je pomenuo jedne večeri kad se napio.
Nadam se da si ga razbio
što tako priča o tvojoj sestri.
Tu nema ničeg lošeg, Peti.
Kao katolik, pohvaljujem te.
Kao tvoj brat, sažaljevam te.
A ja bih da znao zašto bilo ko misli
da je ovo prikladan razgovor u mom prisustvu.
Učini mi uslugu.
Tomi, do kraja večeri,
jedino što želim da čujem od tebe jeste ništa.
Briga me šta misliš,
verujem u moć ljubavi
i u instituciju braka,
suprotno od tebe, strine Moli i tate...
Izvini.
Nije mi problem da budem verna.
Dobro rečeno, Peti.
A Gospod se smeši na one koji podnose tu žrtvu,
i mršti se na one koji to ne čine.
Zašto mene uvlačite u ovo?
Varao sam samo prvu ženu.
A da je nisam varao, ne bih sreo vašu majku.
Da nju nisam sreo,
ne bih imao vas dvoje divne dece.
Zato, u ovom slučaju,
možda je varanje dobra stvar.
Ti ovo smatraš roditeljskim odgojem?
Ta logika je baš uvrnuta, ali mislim da je čvrsta.
Da se vratimo na temu.
Mogu li ostati ovde?
Čuj.
Kad smo se vaša majka i ja razveli,
kupio sam ovu kuću u nadi
da ću stvoriti drugi dom za sve nas.
Sudeći po ovoj večeri, rekao bih da sam uspeo.
Zbunjena sam. Znači, mogu?
Naravno?
Ali imam neka pravila, u redu?
Ne kuvam za vas, ne čistim za vama,
i nikako vam ne perem veš.
Hoćete da ta sranja budu obavljena?
Tražite od Patrika,
koji je večeras takođe došao da moli.
Rado ću to obavljati.
Hvala ti.
Ko bi rekao!
Moje bebice su se vratile kući kod tate.
Učinite mi uslugu. Dignite čaše.
Za Savršenu Peti i Užasnog Tomija.
Dobro došli kući, deco.
Imaš li jedan minut?
Dobro pazi šta ćeš sledeće reći.
Za koga me ti smatraš?
Možda sam mudrijaš i odeljenski klovn,
i školska luda,
ali znam da ovo nije vreme za šalu.
Šta onda hoćeš? - Samo da ti kažem
da saosećam s tobom!
Znam koliko si ga volela.
To je to?
Nema doskočica, zlobnih komentara, tupavih primedbi?
Ne, mogu biti ozbiljan kad trenutak to zahteva.
No, hteo sam nešto da te pitam.
Ovo će biti dobro.
Ništa veliko, ali...
Ako ćemo ovde živeti zajedno,
treba da probamo
da se slažemo, zar ne?
Da.
Nadao sam se da bi mogla
da me ne osuđuješ toliko.
Da.
Ne osuđujem te.
Samo brinem da će te impulsivnost
i ishitrene odluke
odvesti putem razočaranja,
ogorčenja, nezadovoljstva,
i na kraju neuspeha.
Vredelo je da probam.
Znaš šta sam upravo shvatio?
To nije osuđivanje, zar ne?
To je ljubomora.
Ljubomorna sam na tebe?
Ne veruješ valjda u to.
Kapiram, ja sam zabavan, ti nisi.
Druželjubiv sam i duhovit,
a ti si čudna cura u uglu
s kojom niko ne želi da priča.
I ja bih bio ljubomoran.
Je li ti palo na pamet da je to možda zato
što moje samopoštovanje ne zavisi od neprekidne potrebe za pažnjom?
Naprotiv, baš te tvoje nesigurnosti
pothranjuju ljubomoru prema meni.
Oduvek si mi zavideo.
Kom delu tvog života bih ja ikad zavideo?
Ne znam.
Moj radnoj etici, stabilnosti, vezi zasnovanoj na ljubavi.
Znaš koja osećanja sad ispoljavaš?
Razočaranje. Ogorčenje. Nezadovoljstvo.
Šta beše ono poslednje?
Da, neuspeh.
Izlazi!
Ne mogu da verujem koliko si mi nedostajala.
Čini se da su lepo počeli.
Da, rivalitet brata i sestre.
Bude ti toplo oko srca, zar ne?
Sećaš me se?
Ne. - Da, sećaš se.
Sreli smo se Kod Farela za Dan zahvalnosti.
Ostavila si nekog jadnika da roni suze u pivo.
Da.
Ovdašnji gospodin. - Tako je.
Jeo sam picu,
videh da prolaziš,
pa sam hteo da se javim, da vidim kako si.
Pa, kako si?
Trenutno sam prilično iznervirana.
Šta, zbog mene?
Izvini, ne bih da dosađujem.
Samo sam hteo da se javim.
Sad sam se javio, pozdravljam te.
Ne, izvini, nije reč o tebi.
Nalazim se s prijateljima na ručku,
sad su mi javili da je moj bivši tamo.
Znači, iznervirao te je onaj uplakani, a ne ja.
Srećan sam što to čujem.
Imam ideju, sad mi pade na pamet.
Odjavi svoje prijatelje.
Ručaj sa mnom.
Zašto da ne?
Ako uđeš tamo, znaš da ćeš imati
neprijatan susret s tim tipom,
pa ćeš se zapitati:
„Šta bi bilo da sam ipak ručala s Tomijem Makom?
Šta ako mi je to bila jedina prilika
za nešto izvanredno,
a ja sam je propustila?”
To bi te moglo proganjati dok si živa.
Hoćeš da kažeš,
to nešto izvanredno što bih mogla propustiti,
to si ti?
Ne!
To je nas dvoje!
Dakle, šta kažeš?
To je samo ručak.
Pivo, burger. Možda malo smeha?
Burger?
Pica ti nije dosta?
Koja pica?
Odličan pogodak.
Znaš...
Što da ne, dođavola. - Je li?
Onda idemo, devojko.
U redu.
Koliko dugo ste bili zajedno?
Skoro četiri meseca.
To mi je ubedljivo najduža veza.
A delovalo je mnogo duže, zar ne?
Kao doživotna kazna.
Reci,
bila si zaljubljena u njega?
Bože, ne!
Šta? - Šta?
Ne.
Nikad nisam bila zaljubljena.
To nikad niko nije probudio u meni.
Pričaj mi o tome.
I ja tek treba da doživim to posebno osećanje
o kojem ljudi pričaju.
Ono: „Ne mogu prestati da mislim na nju.
To je devojka mojih snova. Ljubav na prvi pogled.”
Budalaštine. To nisam iskusio.
Znaš, drugarice mi kažu,
kad se poljube s nekim. - Da.
Samo se poljube, i naježe se,
osete trnce i drhtaje u želucu,
i odmah znaju da je on taj,
a ja pomislim: „Drhtaji u želucu? Zajebavaš me?”
„Ježenje, trnci? Ma, pali bre.”
Ne znam, možda nisam stvoren za to. Žao mi je.
Ne izvinjavaj se.
Za one koji su hladnog srca.
Ne poverujmo nikad u zabludu prave ljubavi.
Da ne pominjemo drhtaje u želucu.
Nek se jebu drhtaji u želucu.
Nek se jebu.
Šta sad...
Bože, ne!
Bože.
Tata!
Mora da me zezaš.
Tata!
Je li sve u redu?
Zaboga, šta se dešava?
Šta je bilo? - Slavina.
Kaplje celo popodne,
ne mogu da spavam.
Probala sam da je popravim, pa mi je šiknula u lice!
Neće da stane.
Znaš šta me brine
više od slavine?
To što usred popodneva
još ležiš u krevetu.
Nisi htela danas na posao?
Javila sam da sam bolesna.
Nisam spremna da se suočim sa svetom.
Zato što
još tuguješ za Terensom Džozefom?
Da, očigledno.
Ali prošle su skoro dve nedelje.
Još ga nisi prebolela?
Dobro. Uopšte mi ne pomažeš.
Idem u krevet. - Pets.
Izvini. Slušaj.
Možeš naći boljeg momka od njega.
Pre svega,
nije naročito zgodan.
Ima vrlo nepouzdane oči.
Drugo, usudio se da me zove Finbar.
I treće, još važnije,
on je Irac koji glumi da je anglosaksonski protestant.
Mislim, stvarno.
Hvala što si me dopratio.
Molim. - Uopšte nije bilo nužno,
ali je lep gest.
Bilo mi je zadovoljstvo.
Koliko god ne verovao u ljubav,
verujem u kavaljerstvo.
Biću potpuno otvoren
i reći ću ti
da sam se sjajno proveo danas.
Dobro, i ja sam.
Vrlo prijatno iznenađenje. - Dobro.
Dalje, dodao bih...
To je već suvišno, ali nastavi.
Da mi je drago što nismo propustili
ovo izvanredno iskustvo
koje ti i ja počinjemo zajedno.
Izvanredno? Ne.
Još nismo došli dotle.
I...
Večeras i nećemo.
Da, baksuz, ali pošalji mi poruku.
Slobodna sam za vikend.
Je li? - Da.
U redu.
- Unapred se radujem.
Stvarno? - Da.
Približavamo se... izvanrednom.
U redu.
Šta je ovo, dođavola?
Nisu to drhtaji u želucu.
Samo si gladan. Treba da jedeš.
Čekaj malo.
Već si pojeo picu i burger.
Sranje!
Sranje. - Jebiga.
Ne.
Nisi ti takav.
Nemaš razloga za brigu.
Ko je za krofne?
Izvini, ćale. Stric Pet već sprema doručak.
Baš je kućni tip.
Ne znam da li ste svesni ovoga,
ali danas je
jubilej, dve nedelje i dva dana
otkad vaš stric živi kod nas. Nije li to divno?
Ako sam na teretu,
samo reci i rado ću otići,
čoveče. - Ne.
Stric Pet ne ide nikuda.
Spremio nam je palačinke. Ti nisi nikad.
Da, jer ja donosim krofne. To je moj fazon.
Još otkad ste bili deca.
I garantujem vam,
moje krofne su bolje od tih glupih krofni.
Ne znam baš, ove palačinke su sjajne.
Takođe sam oprao veš, i Finbare,
ubuduće, zamolio bih te
da više peškire ne bacaš tek tako niz stepenice.
Za to postoji korpa u dnu stepeništa.
Čujete li neko zujanje u kuhinji?
Čujem ga već
dve i po nedelje.
Kao da imam muvu u uhu.
Žali se i stenje.
Ne čujete to?
Ne slušaj ga, strika-Pete.
Mi to radimo ceo život.
Da, ne obraćaj pažnju na njega.
Nastavi ono što si pričao o strini Moli,
pre nego što te je ovaj krofnojed Bari
tako drsko prekinuo.
Mislim da je divno
koliko ste vas dvoje bliski s njom.
Više nam je bila majka
nego naša rođena majka.
Što ne govori mnogo.
Bio sam zaboravio kakva je lepotica.
Stvarno ima neki sjaj.
Jeste li primetili?
Uđe u prostoriju i odmah postane svetlije.
Sjaj?
Ne, nikad nisam primetio nikakav jebeni sjaj.
Ne bi trebalo da ga primećuješ ni ti.
Hoćeš da znaš zašto?
Jer ti je to snaja.
Mislim da tehnički više nije.
Zar ne smem da kažem da ona obasja prostoriju?
Ne smeš, dok živiš ovde u mojoj kući.
Kad stekneš svoj dom, kao veliki dečko,
popni se na krov pa viči, baš me briga.
Tata, ti si totalni jebeni ludak.
Tomase, ne odobravam takvo izražavanje,
ali odobravam smisao.
Ako ovde ikome
treba psihoterapeut, treba tebi.
Čekaj, izvini. Ko odavde ide kod psihoterapeuta?
Strina Moli dala je stricu Petu kontakt svog starog psihoterapeuta.
Šta je uradila?
Otkad ona ide kod psihića?
I još važnije, zašto?
Šališ se?
Tvoj stariji brat, njen muž,
prevario ju je, pa je umro.
Ako to ikome treba, treba njoj.
Dobro. Šta je tvoj izgovor, Patriče?
Tata!
Strina Lesli ga je ostavila, izbacila iz kuće.
Tata, ne nerviraj se.
Mama nas je poslala na terapiju
kad ste se razveli.
Bilo je sjajno. Stvarno nam je pomoglo.
Šta je uradila?
Zašto tek sad čujem za to?
Možda upravo zbog takve reakcije.
Striče Pete, jesi li išao na prvu sesiju?
Ne. I poput vašeg oca, imam neke sumnje.
Ali, posle ove burne godine,
sagledavam svet u novom svetlu.
U novom svetlu? Možda zato vidiš
udovicu svog mrtvog brata
odjednom s nekim sjajem.
Bože, opet to.
Bari, uvek si se plašio promene.
Ali tvoja ćerka je u pravu.
Više nisu 90-e.
Patriče, znaš šta? Pomišljam
da možda loše utičeš na moju decu,
okrećeš moj porod protiv mene.
To me podseća na jednu moju teoriju.
Vidiš, porodica je kao
zdela voća. - Bože.
Ako u toj zdeli ima jedna trula jabuka,
buđava jabuka... - Tata!
Šta onda... - Nije bilo smešno ni prvi put.
Bilo je. Mislio sam da je vrlo smešno.
Svakako, bilo je smešno.
Brat ti je u pravu.
Pametan momak.
Opet, Bari, 90-e...
Davno su prošle.
Vreme je za rast, prijatelju.
Vreme je za rast.
Da, kuću treba malo doterati.
Kuhinja bi se mogla obnoviti.
Misliš?
Ne misliš da su lažne cigle lepo ostarile?
To je izašlo iz mode
negde sredinom 80-ih. - Da.
Znaš šta? Kad god dođem ovamo,
uspomene me samo
preplave.
Svakako.
Bila sam klinka kad sam došla ovamo.
Posle venčanja.
Vreme leti, zar ne? - Da.
Trideset godina.
Kako se to desi?
Pričaj mi o tome.
Osećam se i dalje isto kao u svojim 20-im godinama.
Pa se pogledam u ogledalo.
Jebeš to.
Probala sam da živim ovde
posle Džekove smrti.
Bila sam previše usamljena.
Bilo je bolno i tužno.
To je bilo pre više od 20 godina.
Zašto si tako dugo zadržala kuću?
Zbog Barija i Patrika.
Nisu bili spremni
da se odreknu svog doma iz detinjstva.
Nikako.
Iznajmljivala sam je, lep prihod.
Šta misle o tome što je sad prodaješ?
Još nismo pričali o tome.
Biće suza.
Naročito će ih liti Patrik.
Na početku želim reći...
Ovo je za mene vrlo velik korak, dr Sabatino.
Molim te, zovi me Sal.
Sal?
To mi nije prijatno.
Malo je previše neformalno.
Previše ležerno za to kako ću komunicirati ovde.
A kako ćeš komunicirati ovde?
S doktorom, ne s nekim tipom koji se zove Sal.
Ako bi me radije zvao dr Sabatino,
možemo tako probati.
Ali da te pitam,
zašto bi ti bilo neprijatno da me zoveš Sal?
To bi bilo kao kad bih oca Dolana
ili oca Makgavina zvao Džo ili Majk.
To se prosto ne radi.
Iz poštovanja.
Ti si revnostan katolik?
I te kako.
A tvoja žena je tražila razvod?
To je očigledno vrlo velik greh.
Je li i tvoja žena katolikinja?
Nije revnosna.
Ne slaže se s nekim stavovima
crkve o ženama.
Kao posrnuli katolik, potpuno razumem.
To me podseti na vic koji sam skoro čuo,
možda će ti se dopasti.
Koji je najviši položaj
koji žena može dostići u katoličkoj crkvi?
Ptica.
Kapiraš? „Opa, 'tica!”
Izvini, to je bilo neukusno.
Reci, Patriče,
kako misliš da ti mogu pomoći?
Nažalost,
Sale,
mislim da ne možeš.
Hvala ti na vremenu.
Nema šanse, jebote.
DR SABATINO, PSIHOANALITIČAR
Šale o opaticama?
Tip misli da je to smešno.
Zamisli, ljudi koji se smeju takvim stvarima.
Karta do pakla u jednom smeru, prijatelji.
Patriče?
Patriče!
Patriče Makmalene!
Bože. Pomislila sam da si to ti.
Suzan? Ne mogu da verujem!
Prošlo je više od 30 godina. Izgledaš potpuno isto.
I ti.
Kad si prošao u Salovoj kancelariji,
odmah sam znala da si to ti.
Misliš, kod dr Sabatina? On je i tvoj psihoterapeut?
Ne bi trebalo tako da kažem.
To mi je bila prva i poslednja sesija kod dr Sala.
Izgleda da ću morati da se nosim s ispovestima
kod oca Makgavina nadalje.
Da.
Lepo je videti da se nisi mnogo promenio.
A ti? Sad si u Bruklinu?
Da. Kad su se rodila deca,
napustili smo Aper Vest Sajd,
što mi tata nikad nije oprostio,
i preselili smo se ovamo, baš u ovu ulicu.
Ali sad sam razvedena, deca su porasla,
tata je odavno umro, sama sam.
Delimično i zato sam išao
da vidim našeg doktora.
Uskoro se i ja razvodim.
Žao mi je što to čujem.
Ali biva lakše s vremenom.
A ako imaš sreće, bude čak i zabavno.
Rado bih ostala da ćaskamo ceo dan,
ali moram nazad na sesiju.
Možda bismo mogli nekad na ručak.
Ili na piće, u šetnju? Šta bilo.
Pozovi me u kancelariju.
Još nam je isti broj, ako možeš da veruješ.
Znaš šta je ludo?
Ne znam šta sam juče ručao,
ali svi ti stari brojevi...
Svi su tu pohranjeni. - Dobro!
Onda se javi, ako hoćeš.
Ako ne, divno je što sam te videla.
Pitaš li se zašto se Moli nije ponovo udala
posle smrti strica Džeka?
Nikad nisam mislio o tome.
Uopšte me nije briga.
Ne sećam se
da je ikad imala ozbiljnog dečka.
A šta je s onom pričom za Dan zahvalnosti
da mi treba više iskustva
i seksualnih partnera?
Možda je zavisnica od seksa.
Ako žena ima zdrav seksualni život i ne želi da se uda,
to ne znači da je zavisnica od seksa.
Tvoje katoličko vaspitanje
navodi te da osuđuješ
potpuno normalne želje i nagone.
Ne misliš da je čudno što nema decu?
Uopšte nije.
Prezauzeta je, pomaže tati oko nas.
To nije isto.
Kad pomenu tatu,
što se on nije opet oženio?
Zato što je dvostruki gubitnik.
Može biti treća sreća.
Ne verujem.
Mislim da je zadovoljan kao neženja.
Tata nije zadovoljan što je neženja.
Šta misliš, zašto je tako rado pristao
da se uselimo nazad?
Usamljen je, eto zašto.
Usamljen? Tata? Nema šanse.
Uživa u životu, kao i uvek.
Ne verujem svojim očima.
Savršena i Užasni se druže?
Zaista sam presrećan
što ste ovde.
Kuća ponovo počinje da liči
na pravi dom, a to greje moje staro srce.
Šta sam ti rekla?
Ali hteo sam nešto da vas pitam.
Nije vam problem da živite ovde,
iako stric Pet živi u suterenu?
Ako treba, samo recite
i odmah ću ga izbaciti.
Sve je u redu, tata.
Čujte, razmišljao sam,
ako ste ovde večeras,
možda da priredimo
porodičnu večeru, samo nas troje?
Izvini, tata, večeras izlazim sa prelepom devojkom.
Svaka čast. - Hvala.
Pets?
Pretpostavljam da ti večeras ne izlaziš sa zgodnim momkom?
Možda bismo mogli
da počnemo da kitimo jelku.
Biću ovde, tonuću u samosažaljenje,
lamentiraću o životu
koji mi izmiče i opijaću se.
Lamentiranje o promašajima i napijanje.
Na koga te to podseća?
Na baku. - Tačno.
Opet...
To greje moje staro srce.
Možda si u pravu.
Ako je uzbuđen
što ti ostaješ na večeri,
definitivno je usamljen.
Čemu ovo služi?
Bolje to spusti.
Odvratno!
Nisi se opet udala posle Džekove smrti?
Iskreno, nikad nisam bila stvarno zainteresovana.
Prvi put je bilo
prilično teško, pa...
Sećam se da se pričalo da imate problema.
Samo jedan problem.
Varao me je.
To je velik problem. - Da.
Šta se dešava kod tebe?
Ponovo izlaziš sa ženama, ili...
Probao sam i doživeo propast.
Šta?
Prvo, to mi je bila devojka iz srednje škole,
ako možeš da veruješ. Ponovo smo se pronašli na Fejsbuku.
Stvarno?
Ljudi to stvarno rade?
Kako je bilo?
Posle koliko godina? - Četrdeset.
Četrdeset? - Četrdeset godina, da.
Sada je nemoguća, a i tada je bila nemoguća.
Nadam se da nećeš zameriti,
zaista se lepo smeješ.
Hvala.
To najviše pamtim o tebi.
Dok smo radili zajedno.
Osmeh ti je uvek bio lep.
Voltere, jel' me ti to muvaš?
Šta? Ne, imaš lep osmeh.
To je sve.
Pa, hvala.
I hvala na vožnji.
Vidimo se iduće nedelje, oko ugovora.
Dobro.
Dobro. To je bilo prijatno iznenađenje.
On je fin!
Ali da li je previše fin?
Bože, znaš kako momci znaju da budu fini.
Prvo postanu sladunjavi, pa posesivni.
Loše podnosiš posesivnost.
Dobro, trčiš pred rudu.
Ne znaš čak ni da li je zainteresovan.
Da jeste,
zvao bi te da izađete, zar ne?
Zar te ne bi zvao da izađete?
Mislim da bi te zvao da izađete.
Halo? - Zdravo, ja sam, Volter.
Još sam ispred zgrade, u autu,
odakle si upravo otišla.
Još sam tu, ne smeram ništa jezivo.
Samo sam mislio da bismo možda mogli...
Da izađemo na sastanak?
Da. Baš to.
I ja sam to mislila.
Sjajno. Znam odličan italijanski restoran.
Može li u subotu?
U redu, super. Mogu i ja da skuvam nešto.
Još bolje. - Sjajno.
Vidimo se. - U redu.
Zdravo. - Zdravo.
Volter.
Zar to nije neverovatno?
Uvek sam govorio da je velegrad kao varoš,
naročito Bruklinu.
Pa šta ćeš da radiš, momčino?
Hoćeš li je zvati ili ne?
Moraš je zvati, striče Pete.
Imate mnogo da se ispričate.
Vidi, izguglala sam je.
Ona je neka modna faca.
Direktorka svoje firme.
Da, to je bila firma njenog oca.
Pravili su najružnije džempere na svetu.
Više ne. Sad su u rangu Done Karan.
Bože, pogledaj joj stan.
Patriče, siguran sam
da ona tu ima gostinjsku sobu,
i sigurno je malo bolja
od spavanja u mom suterenu. Šta misliš?
Ako ovde nisam dobrodošao,
samo reci i otići ću.
Obećavaš?
Zaboga, nećete verovati ko zove.
Čovek koji je hteo još jedan seks.
Da odbijem? - Šta da radim?
Ne javljaj se. - Javi se.
Javiću se.
Jebote, zašto joj kažeš da se javi?
Pokušavam da se otarasim tog tipa!
Sviđa joj se!
Halo? - Zdravo.
Samo da se javim, da vidim kako si.
Nisam baš sjajno, iskreno.
Stvarno? Ni ja. Bože, mnogo mi nedostaješ.
Bože...
Baš mi je laknulo što to kažeš.
Znači da nisi išao naokolo
i sticao nova iskustva.
Šta?
Ne, nisam.
A ti?
Naravno da nisam.
Nisi izašla čak ni na jedan sastanak?
Ne. Zašto?
Jesi li ti izlazio? - Pa da, naravno.
Ali bilo mi je grozno. One nisu bile ti.
Nisu ti ni prineti.
Baš lepo što to kažeš.
Da, bile su malo bez veze.
Neke devojke koje sam upoznao na Bamblu.
Stvarno?
Znači, ima
više od jedne.
Jesi li po jednom izašao s nekoliko devojaka?
Ili su neke htele i drugi sastanak?
Ljutiš se?
Mislio sam da smo se tako dogovorili.
Ne, to si ti predložio.
Ja sam rekla da nisam zainteresovana. Nije bilo dogovora!
Ali, radoznala sam.
Kako je bilo?
Da spavaš s nekim drugim?
Pretpostavljam da si spavao s njima.
Nisam sa svima.
Samo s jednom.
Tata, on je takav kreten!
Šta se desilo?
Nije dobro prošlo?
Ne, nije dobro prošlo.
On je jebeni kreten!
Bože, uplašio sam se
da će reći da će se ipak venčati.
Ovo je sjajna vest.
Ćerka ti ima emocionalni problem,
i ti ovako reaguješ?
Da, kao što sam ti već objasnio,
ne sviđa mi se taj klinac
i biću srećan tek kad izađe iz njenog života.
Znaš kako bi mogao da pomogneš?
Pomoli se da se to desi.
Ili, još bolje,
sledeći put kad odeš na misu, zapali sveću.
U crkvi bih zapalio sveću jedino
za spas tvoje duše.
I na tome bih ti bio zahvalan.
Moj tata je sjajan.
Veoma smo bliski.
Ali odselio se u Kaliforniju pre mnogo godina
kad se ponovo oženio.
A tvoja mama?
Ona se nije opet udala.
Skoro da nije ni s kim ni izlazila otkad su se ona i tata rastali.
Misli da nijedan muškarac
nije dovoljno dobar za nju.
Niti za mene, takođe.
Primljeno k znanju.
Činjenica je da sam joj jedino dete,
pa se ponaša previše zaštitnički.
A ti, imaš li braće, sestara?
Imam mlađu sestru,
Savršenu Peti.
Nije savršena, daleko od toga.
Nas dvoje ne bismo mogli biti različitiji.
Celog života se samo svađamo.
Obično, u tim svađama,
ja izgubim, kad popijem njen desni kroše.
Zaista se bijete pesnicama?
Da.
Leti, dok smo boravili kod tate,
imali smo tu porodičnu tradiciju,
kad god nas čuje da se svađamo,
pozvoni u zvono, donese bokserske rukavice
i onda se izmakljamo
pozadi u dvorištu.
Dodao bih, treba biti pravi muškarac
da priznaš da te sestra mlati.
Znači, više si ljubavnik nego borac.
To ti je kao izgovor.
Nije baš izgovor.
Više je
orden za vrhunska ostvarenja.
Stvarno? - Da.
Videćemo.
Bokca ti!
Jel' da?
Šta ovo bi, dođavola?
Ne znam.
Jesi li ikad osetio nešto slično?
Nisam ni ja.
Dobro, reći ću otvoreno.
Ne tražim dečka.
Ni ja ne tražim devojku.
Daleko od toga. Zaokupljen sam karijerom.
Treba li da odem za svojim snom
na drugi kraj zemlje?
Ne mogu se vezivati nekim dodatnim
strastima. - Znači, razumemo se.
Od ovog neće biti ništa ozbiljno.
Ne, samo zabava.
U redu, super.
To je olakšanje.
Samo da proverim, i ti si to osetila, zar ne?
Dođavola.
Znaš,
možda ljubav i nije takva ludost.
Svi je hvale.
Što ne probaš?
Naprosto probaj.
Prepusti se, zabavi se.
Ne, čekaj, šta to govoriš?
Šta to govoriš?
Kažeš da si možda zaljubljen u tu devojku?
Ne!
Nemojmo se zanositi.
Uopšte ne kažem to.
Tata, jesi li kod kuće? - Da.
U salonu, s tvojim stricem.
Ćao.
Zdravo.
Dakle,
sinoć,
bio sam na najboljem ljubavnom sastanku u životu,
bez konkurencije.
Obukao si džemper naopako.
I unatraške.
Nikad nisam osetio ovako nešto,
i moram priznati, to me pomalo uznemirava.
To su za mene nepoznate vode.
Ispričaj nam sve. - Voleo bih da mogu.
Ne znam ni odakle da počnem.
Kao što sam rekao,
ne verujem u predodređenost, ni u sudbinu,
ni u pravu ljubav i slična sranja.
Ali ovo?
Ovo je bilo moćno.
Prosto mi je neprijatno
da uopšte pričam o tome. - Jebote bog!
I treba da ti bude neprijatno, slušaj samog sebe.
Znam, jebiga.
Bez psovki, molim vas.
Bari, ne pominji uzalud ime Gospoda.
Izvinjavam se, zaboravio sam
da s nama živi ovaj prepodobni.
Patriče, maksimalno ću se truditi dok si ti u kući
da pazim kako govorim.
Ovoga mi krsta i jebenog Hris...
...tifora.
Nije smešno. Uopšte nije.
Nije.
Znaš ko se još ne smeje?
Ko?
Bog.
Tomase, ne slušaj pogani jezik svog ciničnog oca.
Nemaš se čega stideti.
Zaljubljenost je muka
od koje su patili mnogi Makmalenovi.
Uključujući i moju malenkost.
I ovog lika ovde.
Drago mi je što se to prenelo dalje.
Još jedan romantičar koji sanja isti san.
Čekaj. Ona je.
Halo? - Zdravo, kako si?
Nikad bolje. Baš pričam o tebi ocu i stricu.
Nije valjda, ja sam upravo
pričala majci o tebi.
Ona misli da si možda u srodstvu
s tipom s kojim je nekad izlazila.
Nisam s njim izlazila. - Tvoj tata se zove Bari?
Nažalost, da.
Tata, izlazio si s njenom majkom.
Stvarno?
Kako se zove?
Nina Martin.
Nina Martin?
Zajebavaš me? Stvarno?
On mi prilazi.
Učini mi uslugu. - Da.
Pozdravi je od mene.
Pozdravlja je. - Pozdravlja te.
Zdravo, Bari.
Pocrvenela je do ušiju,
to je baš slatko. - Nisam. Prekini!
Nadam se da to ne menja
tvoja osećanja prema meni.
Ni najmanje, samo je baš zabavno.
I ja tako mislim. Dobro, super.
Važi dogovor za subotu uveče?
Definitivno.
Vidimo se. - Sjajno.
Da, vidimo se.
Zdravo.
Pa to je neverovatno.
Ko bi to očekivao?
Šta ste bili?
Bili smo prijatelji u srednjoj školi.
Dobro. - Pa onda
opet na fakultetu. - Stvarno?
Izlazila si s njim? - Nisam.
Koliko dugo?
Nisam izlazila s njim.
Da, par puta, kad smo imali dvadesetak godina.
Par puta?
Pa šta ste radili?
Kresali ste se 90-ih godina?
Za koga me ti smatraš?
Da, onda,
onda se razvela,
a posle tvoje majke... - Tata, ne!
Imali ste kres-šemu?
Zaboga, bili smo prijatelji.
Bili ste prijatelji? - Bili smo prijatelji.
Prijatelji koji se skidaju goli, kao...
Zašto govoriš tako?
Bili smo prijatelji, razumeš?
Neka ostane na tome. - Dobro.
Odlazim.
Mama! - Odlazim.
Pričaj mi o seks-avanturama.
Hoće li sad postati neprijatno
između vas dvoje? - Uopšte ne.
To je bilo vrlo davno. - U redu.
Dobro. - Ne treba da brineš.
Dobro, jer mi se ta devojka stvarno sviđa.
Molim te, lepo se ponašaj.
U redu?
Za koga me smatraš? Daj!
Možeš li da veruješ? Nina Martin!
Fantastična vest.
Znam šta misliš.
Ti si bolesna i dementna osoba.
Čuo si šta je rekao.
Stvarno mu se dopada ta devojka.
Nemoj da mu to isprljaš.
Da mu isprljam?
Još koliko dugo ti treba da budeš ovde?
VODOINSTALATER DUKAKIS
Evo ga. Kako si, Seme?
Zdravo, g. Makmalene.
Moram da se izvinim,
voleo bih da sam mogao doći prošle nedelje.
Sestra me je upregla, jurcam
okolo kao ludak. - Zezaš me?
Činiš mi ogromnu uslugu.
Hajde, uđi.
To je gore? - Da.
Ovuda, momče.
Ima li koga? - Otvoreno je.
Ne bih da smetam, ali konačno je tu vodoinstalater.
Da popravi slavinu.
Jesi li uskoro gotova?
Sad jesam.
Seme, Peti. Peti, Sem.
Zovi ako ti budem trebao.
Hvala, g. Makmalene.
Izvini, odmah izlazim.
Ne znam da li si čula oca,
ja sam Sem.
Sem Dukakis.
Zaboga, Peti, slamaš mi srce.
Ne sećaš me se?
Živeo sam tu niz ulicu.
Igrali smo se po kraju
kad ste ti i brat dolazili preko leta.
Tako je, zdravo.
Koliko je prošlo? Izdaje me pamćenje.
Tako izgleda.
Jednom smo se ljubili, zar ne?
U dvorištu gđe Voren?
Igrali smo masne fote.
Onog leta pre srednje škole?
Da, onog leta pre srednje škole.
To mi je bio vrhunac leta.
Ali bio je više običan poljubac
nego ozbiljno ljubljenje.
Samo cmok.
Sećaš se, nije ti bilo dobro.
Bila si pokvarila stomak.
Divne uspomene.
Sad se sećam.
Pustiću te da radiš.
Česma je u kvaru, to znaš.
Dobro.
Tata!
Imamo problem. Znaš li ko je ono gore?
Da, ja sam ga pozvao, sećaš se?
To je Sem Dukakis, živeo je tu niz ulicu.
Igrali smo se kao deca.
Znaš li to?
Misliš, on je baš zgodan,
super fin, šarmantan momak
koji je živeo tu u kraju, s tri lude sestre?
Da, kao da se prisećam.
Još ne mogu da poverujem da je to on.
Ne razumeš, bila sam strašno zaljubljena u njega.
Svakog leta, kad dođemo kod tebe,
družili smo se po kraju s njim
i svim njegovim prijateljima.
Svi su me ignorisali jer sam bila štreberka.
Osim njega.
Pa, u čemu je problem?
On je prvi dečko kog sam poljubila.
Open, ne vidim u čemu je problem.
Ispovraćala sam se na njega. - To je problem.
Šta mu fali? Loše se ljubi, smrdi mu iz usta?
Ne, igrali smo masne fote,
neko je doneo pivo,
nisam to igrala nikad ranije,
niti sam pila pivo.
Kad razmislim, trebalo je
da pijem pivo posle poljupca.
Da, i trebalo je da ja
više pazim šta vi klinci radite
dok ste ovde.
Šta ćeš sad?
Da se vratiš gore
i da malo porazgovarate?
Zašto bih to uradila?
Jer si bila zaljubljena u njega,
a sad si bez momka.
To je bilo pre 15 godina.
Nisam bez momka, pravimo pauzu.
Šta misliš da Terens Džozef
radi upravo sad?
Sedi i tuguje za tobom?
Ili je izašao
da stekne naredno iskustvo?
Vratiću se gore.
Pets, pre nego što odeš.
Uzmi šolju kafe.
Da ne bude toliko očigledno.
Dobro razmišljaš.
Dobro.
Ovog puta, tvoj otac je potpuno u pravu.
Terens Džozef je verovatno negde izašao,
doživljava još jedno iskustvo.
Znaš šta?
Ko ga jebe.
Zdravo. - Ćao.
Moj tata je skuvao kafu.
Donela sam ti, ako hoćeš.
Da, hvala. Zapravo sam...
U pravi čas. Završio sam. - Sjajno.
Hoćeš da isprobaš česmu?
Naravno. Izvoli.
Izvoli.
Hvala. - Molim.
Da. - Molim.
Kao nova.
Znam da je malo kasno,
ali htela sam da se izvinim
za onu davnu noć i povraćanje.
Ne brini.
Dala si mi sjajnu priču o prvom poljupcu.
I zagarantovala da te nikad ne zaboravim.
Stvarno? To je bio i tvoj prvi poljubac?
Jer meni je isto bio prvi.
Baš i nije bio pravi poljubac, zar ne?
Ne, pretpostavljam da nije.
Završio se pre nego što je počeo.
Vidim da se stvarno
jedeš zbog toga,
pa ako želiš da mi se odužiš...
Izađi sa mnom.
Šta, na sastanak?
Da, na sastanak.
Je li ludo što te to pitam?
Ne voliš vodoinstalatere?
Ne, samo...
Komplikovano je, zato što...
Znaš šta? Hoću, rado.
Rado ću izaći na sastanak s tobom.
Dobro.
Sjajno.
Zakazan sastanak. - Zakazan.
Super.
Peti, Seme!
Jeste li završili?
Stižem, tata!
Idem ja.
Da. Vidimo se.
Ovelija, subota, osam sati.
Može? - Da.
Dogovoreno.
Vidimo se. - Da.
Zdravo. - Zdravo.
Pričaj mi još o tebi i Lesli.
Smuvali smo se odmah pošto smo ti i ja raskinuli
i odvezli smo se u Kaliforniju.
Da, to sve znam.
Nisi hteo da radiš za mog oca.
Mrzeo si te džempere.
Pobegao si u Kaliforniju, to sve znam. Ne.
Reci mi kad misliš da je prestala da te voli.
Prelazimo na teške teme.
Mislio sam da ćemo samo da proćaskamo
i pojedemo po kolač.
Mnogo vremena provodiš kod dr Sala, je li?
Ne, iskreno...
Pre petnaest godina.
Htela je da ostane u Kaliforniji.
Vratili smo se ovamo jer sam mislio da deca
treba da budu uz porodicu.
Kako se osećaš sad,
kad je završeno to poglavlje tvog života?
Deca su otišla iz kuće, opet si sam,
prvi put posle skoro 30 godina.
Neko bi se osetio oslobođeno.
Ja sam se tako osećala.
Oslobođeno? Ne.
Osećam se uplašeno, usamljeno...
Osećam se zbunjeno.
Ali više od svega,
tužan sam.
Zvučim kao žalostan, beznadežan slučaj.
Jebo ga bog.
Strina Moli, ova je još gora.
Bože, baš si zahtevna.
Tako mi je drago što izlaziš na taj sastanak.
Ne verujem da mogu ovo.
Možeš. Izgledaćeš fantastično,
ali nikako u tim cipelama.
Nije problem je u ovoj oskudnoj haljinici.
Nego u celoj toj stvari.
U kojoj celoj stvari?
Izlaziš na večeru.
To je sve.
Ako ne želiš ništa više,
vratiš se pravo kući.
Ali ne možeš da ga ispališ.
Naročito ako je fin.
Vrlo je fin.
Dobro! Volimo fine!
Ali ne previše fine.
Znaš šta mislim? Kao Terens Džozef?
Ne želiš finoću preko mere.
Kako to misliš?
Čim pogledaš tog tipa,
jasno ti je da je isti Šeldon.
Ne razumem.
„Uradi mi to, Šeldone.
Prava si zver, Šeldone. Zajaši me, veliki Šeldone.”
Tačno ili netačno?
Nemam pojma o čemu pričaš.
Stvarno?
„Kad je Hari sreo Sali”?
Nisi gledala?
Bože, osećam se tako staro.
Dobro, da te pitam ovo.
Seks sa Terensom Džozefom.
Grozan je, zar ne?
Nije.
Nije?
Dobro, reći ću ti još nešto
što ne znaš,
osim klasične scene iz filmskog klasika.
Zidovi mog stana su vrlo tanki.
Onog vikenda kad ste prenoćili kod mene?
Imam pouzdane informacije
koje pobijaju tvoju tvrdnju.
Šta hoćeš da kažeš? Slušala si nas?
Ne. Ali sam pokušavala.
A nisam čula ništa!
Da li si pomislila da smo namerno tihi,
da te ne probudimo? - To ne ide tako.
Ne verujem ti. Nema šanse.
Kad je dobar, seks je glasan.
Bar bih te čula kako potiskuješ
strastvene krike.
Nisam čula ništa.
Zato me još više raduje ovaj tvoj
sastanak,
i govori mi da moraš da se kresneš.
Šta? Ne! - Moraš.
Ne! Pre mesec dana bila sam verena.
Kako mogu da uskočim u krevet s nekim drugim?
To nije sprečilo Terensa Džozefa, zar ne?
Zdravo, momče. - Zdravo.
Imam pivo i pitanje.
Imaš jedan minut? - Da, za tebe, naravno.
Divno.
Samo sam hteo
da vidim kako si
i kako idu stvari
s tom tvojom novom devojkom.
Stvarno?
Karen? Da.
Odlično ide, večerašnji izlazak je važan.
Vodi me na ples. - Na ples?
Ti ćeš da plešeš? - Da, ja ću da plešem.
Ona ide na časove plesa
u svojoj crkve, sa starim osobama.
Večeras im je božićna žurka.
Znaš da Makmalenovi
nisu poznati po veštini plesa.
Ako ti se stvarno dopada ta devojka,
možda ipak da razmiliš. Razumeš
šta govorim, druže? - Ne brini za mene, tata.
Imam dobre pokrete.
Dakle...
Stvarno si hteo da pričamo o ovome?
Da vidiš kako ide između Karen i mene?
Tako nekako.
U stvari, evo šta mislim.
Pitao sam se da li možda
slučajno imaš
broj Karenine majke, slučajno, možda.
Shvatam.
Ne.
Nemam broj njene majke.
A čak i da imam, ne bih ti ga dao.
Čemu taj neprijatni stav?
Mogu se javiti staroj prijateljici.
Možemo da obnovimo kontakt.
Tata, da ti odmah kažem,
nećeš ni prići njenoj majci.
Nećeš opet početi s tim sranjem.
Pa šta mi predlažeš da radim
ako se slučajno ona meni javi,
jer to je moguće? Ne znam.
Ignoriši je. - Da je ignorišem?
Da budem neučtiv, da je oduvam?
Može to biti malo neučtivo prema njoj,
ali je vrlo učtivo prema meni.
Molim te, tata.
Donesi ispravnu odluku.
Isuse.
Ako me ona pozove,
možda ću morati da joj se javim. Samo kažem.
Znaš li o čemu Moli želi danas da priča s nama?
Uvek je lepo videti je,
zar ne?
Ako nisi primetio,
spremam pitu od jabuka, čoveče.
Mamin posebni recept.
I poslao sam Tomija
po bocu tvog omiljenog vina.
Stvarno je neučtivo
da sediš na telefonu
i pretvaraš se da me ne čuješ.
Izvini.
Ali šta je to u našem zajedničkom iskustvu,
u 22 godine dok smo delili sobu,
u preko 50 godina bratskog staža,
i u ovih mesec dana koliko živiš kod mene,
šta te navodi na pomisao da me boli uvo
za to jesam li učtiv prema tebi ili nisam?
Dobro.
Onda ću postaviti sto za dvoje,
a ti se snađi sam.
Dobro. Učini mi uslugu i radi šta hoćeš,
jer ionako moram da idem.
Nećeš verovati s kim se upravo dopisujem.
S Ninom Martin.
Kaže da odmah moram otići kod nje,
bez otezanja.
Bari, molim te!
Ovoliko sam se potrudio!
Pozovi je i reci da ćete se videti sutra.
Neka to bude poklon meni.
Poklon tebi?
Puštam te da živiš u mom suterenu,
i sad moram da ti dajem još jedan poklon?
Uzgred, baš ti hvala na vinu.
Ovo mi je stvarno omiljeno.
Bilo bi neučtivo da odem praznih ruku.
Neučtivo prema njoj!
Da, bilo bi.
Učini mi uslugu.
Ne čekaj me večeras, jer nikad se ne zna.
Možda se noćas ne vraćam!
Nije u redu da se ovako ponašaš!
Naročito prema familiji!
Možda neću biti tu kad se vratiš, Romeo.
Stižem.
Dobro.
Zdravo.
Mogu li reći da te je vreme štedelo?
I dalje izgledaš jebeno fantastično.
Baš se lepo izražavaš, Bari.
Ali hvala ti.
Je li to...
Vrlo lepo.
Neću doći praznih ruku.
Dobro, dođi. Zatvori vrata.
Sigurno znaš
zašto sam htela da se vidimo.
Znam.
Hteo sam da ti kažem
da sam slobodan i vrlo zainteresovan.
Dobro, znači, nisi se nimalo promenio.
Ne. - Zašto bih?
Ne, ja...
Htela sam da pričamo o situaciji
u kojoj smo se našli.
Osećam kao da... Šta su...
Kako si? - Baš dobro. Kako si ti?
Šta to radiš? - Smeštam se udobno.
Bari... - Kao nekada.
Da. Sedi tamo, molim te.
Idi sedi tamo. - Dobro.
Biću ovde, ako ti zatrebam.
Prvo ću reći
da ne odobravam tu romansu,
a nadam se ni ti.
Mislim da uopšte nije važno šta mi mislimo,
jer ih baš boli uvo.
Odrasli su i radiće šta hoće.
Što više protestuješ,
samo dodaješ ulje na vatru.
To uopšte ne verujem.
Ne. Karen apsolutno pridaje važnost mom mišljenju.
Ne znam.
Tomi kaže da su ludi jedno za drugim,
i rekao bih da je to nešto
što treba da slavimo.
Zar ti to odobravaš?
Nije moje da odobravam ili ne.
Kad je reč o mojoj deci i njihovom ljubavnom životu,
izuzimajući moju ćerku, naravno,
ne mešam se u to.
Ne mešaš se. Ne.
To je suprotno od moje filozofije roditeljstva.
Ja se mešam, da bih bila sigurna
da ću ja dobiti ono što želim.
Ali, ne razumem.
Zašto se toliko protiviš tome?
Osim ako ne misliš da bi moglo postati neprijatno,
imajući u vidu našu istoriju?
Pa da, u tome je poenta.
Ne daj bože, Bari, ako...
Ako to postane ozbiljno,
nas dvoje ćemo stalno morati da se viđamo.
Razmišljao sam o tome,
i moram priznati, to mi je vrlo uzbudljivo.
Ali što se tiče dece,
možda se malo zalećemo,
jer tek su izašli na nekoliko sastanaka.
Čula sam kako priča o njemu.
Nije dobro, Bari.
Ne bi mi palo na pamet
da određujem Tomiju s kim će izlaziti,
kao što ne bih ni tebi rekao o čemu razmišljam
otkad sam ovamo ušao.
Znam o čemu razmišljaš.
I mislim da ti to laska.
Stvarno? - I ako želiš,
možda bih mogao opet sesti do tebe na kauč,
da ti šapnem na uvo?
Hoćeš da se vratiš ovamo?
To bi mogla biti dobra ideja.
Ipak ostani tu.
Zdravo!
Izvinite, kasnim.
Nema problema. - Zdravo.
I izvinjavam se u Barijevo ime,
jer znam da se on ne bi setio.
Imao je druge planove.
Sami smo?
Da, osim ako se ranije ne vrati jedno od dece.
Ne mogu predugo ostati,
ali vratiću se da vidim Peti,
jer očekujem da mi podnese pun izveštaj.
Da, pa,
ja tad verovatno više neću biti ovde.
Zašto, izlaziš s nekom lepoticom?
Iseljavam se.
Samo izvesno vreme mogu podneti
da budem pod istim krovom s Barijem.
Zaboga.
Što me dovodi do sledeće stvari
o kojoj sam hteo da pričam s tobom.
Ja...
Mislio sam da odem u našu staru kuću
u međuvremenu, ako se slažeš.
Znam da trenutno nemaš stanara, tako si rekla, zar ne?
Htela sam da pričam s tobom i Barijem,
s obojicom, o tome, danas,
jer bih da prodam kuću.
Da prodaš kuću?
Zašto...
Zašto bi prodavala kuću?
Pa, ne živim više tamo.
Ne živim tamo već 20 godina.
Ali, to je naš porodični dom.
Tamo su nam sve porodične uspomene.
Ako prodaš kuću, to će nestati.
Znam, ali iskreno, za mene,
posle Džekovog neverstva
i njegove borbe s rakom, naprosto...
To nisu lepe uspomene.
Znači, Bari ne zna za ovo?
Ne. Htela sam danas obojici da vam kažem.
Njega neće biti briga.
Taj čovek nema srca.
Što ne bih ja kupio kuću?
Što ne bi kupio kuću!
Pa da! Rešen problem.
Ali čekaj malo.
Znači li to da je stvarno gotovo s Lesli?
Nema šanse da se pomirite?
Ne. To je gotovo. Tako je bolje.
Iskreno, voleo bih da smo to ranije shvatili.
Svi znaci su bili tu, jasni i glasni, već godinama.
Kao natpis: „Ne volim te više.”
Sve velikim slovima.
Izvini.
Zdravo.
Zdravo! - Ćao!
Evo je!
Kako si? - Dobro.
Može li ovo?
Da, savršeno.
Da ti uzmem kaput.
Hvala. - Molim.
Moram reći, izgledaš neverovatno
u toj haljini.
Strina mi je pozajmila.
Meni je malo preterana,
ali insistirala je da je obučem.
Ne, ona je potpuno u pravu.
Da.
Onda, kako si ti?
Sjajno, stvarno.
Mislim,
s tobom sam na sastanku,
šta ima bolje od toga?
A ti? - Dobro sam.
Ali...
Moram nešto da ti kažem
pre no što krenemo dalje.
Možeš misliti da sam grozna osoba,
ali mislim da je najbolje biti pošten.
Posle svih tih godina u katoličkoj školi.
Da, shvatam.
I ja sam 12 godina išao u katoličku školu.
Razumem tvoj bol.
Dobro.
Prosto ću reći.
Mogu li vam ponuditi neko piće?
Čašu kabernea, molim.
Dve.
Hvala. - Hvala.
Izvini, šta si počela?
Ne mogu da se viđam s tobom posle ove večeri.
Baš sam brzo zeznuo stvar.
Zašto ne možeš?
Verena sam, na neki način.
Bila sam verena,
pa je moj verenik hteo pauzu.
Probno razdvajanje na mesec dana.
Taj mesec ističe
sutra. - Čekaj.
Sutra se vraćaš svom bivšem vereniku?
Da, takav je plan.
Peti, zašto...
Zašto si onda izašla sa mnom?
To je duga i komplikovana priča.
U osnovi, on je hteo da spava
s drugim ženama, i uradio je to.
Pošto je sad to iživeo,
shvatio je koliko me voli.
Pošto je sad to iživeo.
Ne znam da li to uviđaš,
ali tvoj bivši je govnar.
Da.
To sam pomislila kad je izneo taj plan.
U pravi čas. - Hvala.
Dobro, čekaj malo.
Nećeš se izvući tako lako.
Moraš odgovoriti na pitanje.
Zašto si izašla sa mnom u toj haljini
kad su sutra vraćaš svom bivšem?
Pa,
dogovor je bio da oboje
steknemo novo iskustvo.
A to sam ja?
Bojim se da je tako.
Nećeš mi pomoći u ovome?
Čuj, žao mi je.
Ne mogu pristati na taj plan,
jer ako deca raskinu...
To znači da je vrlo verovatno
da te više nikad neću videti,
a ta pomisao mi se prosto ne dopada.
Pa u tome je poenta, Ajnštajne.
Upravo to radimo ovde.
Dobro. Čuj, ako ništa drugo,
bilo je sjajno videti te ponovo posle toliko vremena.
Da.
Stvarno jeste. - Da.
Svidelo mi se. - Lepo je videti te.
I tebe. - Da.
Ma daj.
Čitam ti misli, Bari.
Opet, mogu... Da, i ne... Ne.
Odgovor je ne.
Izgleda da zaboravljaš činjenicu
da sam i ja tebi uvek mogao čitati misli.
A upravo sad,
u ovom času, tačno znam šta misliš.
Bože.
Dobro, nek se nosi. - Nek se nosi.
U redu.
Znaš šta? Ovo je ludo.
Naša deca...
Znam. U pravu si.
Imam jedno pitanje. - Da?
Je li spavaća soba gore?
Da, spavaća soba je gore.
Zato što imam romantičnu ideju
da te uzmem na ruke
i odnesem tamo, kao nekada.
Ali, leđa su mi u haosu.
Uklještio sam pršljen na košarci i bojim se...
Dobro. Mene muči kuk.
Dobro, onda smo izjednačeni.
Totalno, isti smo. - Pa, šta misliš?
Treba da odeš gore
pre no što se predomislim.
Hajdemo. - Sledim te.
Ozbiljno, čoveče, rasplakaćeš me.
Jedva se uzdržavam.
Da plačeš? Zašto?
To je bilo divno. - Znam.
Momci ne treba da budu zgodni i duhoviti
i šarmantni kao ti. I nikako
ne treba da umeju tako da plešu.
A ti?
Nikad nisam sreo devojku tako dragu i snažnu,
prelepu i bezobraznu,
s kojom želim da provodim svaki sekund.
Čekaj, jebote, zar nismo pričali o ovome?
Bez sladunjavih ljubavnih sranja.
Izvini.
Ne mogu da odolim. Teraš me da kažem
stvari koje sam mislio da nikad neću reći.
Znam, užasno.
Čekaj, kakve to stvari?
Ne teraj me da kažem.
Jer toliko sam zaljubljen u tebe da ću zaista i reći.
Zar si mi stvarno rekao da si zaljubljen u mene?
Hoćeš da ponovim? - Ne.
Ali bih iskoristila trenutak da ti kažem
da volim i ja tebe.
Stvarno? Ja sam potpuno lud za tobom.
Želim ti to reći još od večeri kad smo se sreli.
Znam, i ja sam to osetila.
Znaš šta je još gore?
Šta? - Imam drhtaje u želucu.
Ne. Najebali smo!
Nadam se da je ovo u redu. Izvini, samo to imam.
Hvala. - Izvoli.
Hvala.
Za...
Za iskustvo.
Živeli. - Živeli.
Sigurno ti ovo ne smeta?
Ne misliš da te iskorišćavam?
Ne smeta.
I mislim to, jer me stvarno iskorišćavaš.
Ali za tebe,
voljan sam da se žrtvujem.
Šta? - Dobro, čekaj.
Jesi li sigurna da ti ovo ne smeta?
Deluješ malo... - Nervozno?
Da. I malo trapavo.
Nisam u formi.
I preplašena sam.
Nećeš valjda opet da povraćaš po meni?
Da donesem kofu? - Baš duhovito.
Ne. Samo
nisam navikla na ovo.
Ali stvar je u tome,
moja strina Moli, za Dan zahvalnosti,
rekla je nešto Terensu Džozefu
o tome da treba
da bude s drugim devojkama, a on je rekao:
„Da, to je dobra ideja.”
A ja sam rekla: „Ne.” Ali sad sam ovde,
i deluje kao dobra ideja.
Ali je i uvrnuto. - Peti...
Zato ne bih... - Peti.
Peti! - Da.
Ne moramo da radimo ništa što ne želiš. U redu?
Čuj.
Sviđaš mi se još od sedmog razreda.
Možemo samo da sedimo, pričamo i družimo se.
Prosto sam srećan što si ovde.
To je baš lepo.
Ali ne, uradićemo to. Skini majicu.
Majicu? - Da.
Da.
To pomaže.
Nosim te u spavaću sobu.
Mogu li da pitam, koliko ste se poznavali ti i Džek?
Dok smo svi radili zajedno?
Ne previše, on je bio fudbalski trener.
A ja teniski trener.
Da. - To se ne preklapa mnogo.
Ne.
A bilo je tu i osuđivanja, ako pamtim.
Iskreno,
nije smatrao da sam faca.
Kako se samo prevario.
Totalno. - Totalno.
Vidiš? Oduvek je grozno prosuđivao.
Kad je imao onu aferu,
bila sam ljuta, naravno.
Ali s godinama sam se naljutila na sebe.
Zašto sam mu oprostila i dozvolila da ostane?
Katolička deca poput nas
naučena su da je razvod greh.
To pravilo nema amandman.
Razvod je u redu ako te muž vara.
Kad razmislim,
tad je trebalo da napustim crkvu.
Jer onda mi ne bi bio nikakav problem
da išutiram napolje tog švalera.
Razumem to.
Hvala.
Mogu li nešto da ti priznam?
Čoveče, evo ga sad. - Ne.
Uvek sam mislio da bi onda, davno,
pre nego što si se smuvala s Džekom,
kad si stigla u školu,
mislio sam da bi moglo biti nečeg među nama.
Je li?
Da.
I ja sam to mislila.
Ali zeznuo si stvar. - Zeznuo stvar?
Da. - Kako sam zeznuo stvar?
Mislila sam da malo flertujemo.
A onda, sećaš se onog dana?
Završila sam fudbalski trening,
išla sam na železničku stanicu,
ti si stao, povezao me
i odvezao me kući. - Da.
Kao pre neki dan.
Sećam se da smo sedeli u mom autu
i pričali skoro ceo sat.
Ali kako sam zeznuo stvar?
Davala sam ti toliko signala
i flertovala i davala zeleno svetlo
i radila sve što znam
i umem...
A ti, ništa.
Nisi ni probao da me poljubiš.
Veruj mi, želeo sam to.
A nisi.
Da.
Nisam umeo da načinim prvi korak.
Tada nisam bio baš vešt.
Shvatam.
A sad?
Šta sad, da li sam veštiji?
Ili da li želim da te poljubim?
Očigledno nisi veštiji.
Dakle...
Baš me ne štediš.
Olakšaću ti.
Vidi ovaj jebeni pogled!
I zbog ovoga volim što živimo
s ove strane reke.
Suviše se ponosiš bruklinskim korenima.
Ponosa ne može biti suviše.
Znaš šta sam s drugovima govorio
dok smo odrastali? - Ne, šta?
Svakog jutra se probudimo
i zahvalimo Bogu što smo iz Bruklina.
Znaš na čemu sam
zahvalio Bogu jutros?
Ne, pričali smo o ovome.
Pa... - Reći ćeš
nešto sladunjavo, zar ne?
Zar se nismo dogovorili!
Zahvalio sam Bogu što sam te sreo.
Tomi, to nije fer!
Bili smo se razumeli!
Ali ako ćeš igrati prljavo,
mogu i ja. - Navali, prljavušo.
Znaš da sam rekla
da ne želim dečka,
a sad si ti
otvorio branu da pokulja sva ova ljubavna priča?
Dići ću to na viši nivo.
Je li? - Uradiću nešto
pomalo ludo.
Podnosiš li ludost?
Ako je ludost s tobom,
poludeću koliko god hoćeš.
Je li ti ovo dovoljno ludo?
Samo navali!
Tomase Taneli Makeno Makmalene,
nikad ranije nisam želela ni dečka,
a kamoli muža.
Ali ovo nisam osetila ni prema kome u životu.
Zato, jebiga, hoćeš li se oženiti mnome?
Apsolutno.
Probaj na malić.
Da.
Izgledam kao starinski mafijaš.
Kao jebeni Henri Hil!
Karen, zašto si to uradila?
Karen, to nam je bio sav novac.
Zašto si to uradila? - Žao mi je, Henri!
Ionako bi ga našli, Henri!
Karen!
Izvini!
Smešna si. - Kako smešna?
Kao klovn?
Sad smo u nevolji, zar ne?
Mislim da jesmo, drugar.
Čuj, otkad sam prestala da pušim,
malo sladoleda posle seksa...
Savršenstvo.
Nećeš me čuti da se žalim.
Posle ću popušiti cigaru,
i ovo će biti najbolja noć
koju sam doživeo godinama.
Lako te je zadovoljiti, Bari.
Za razliku od tebe, je li? - Šta?
Ja...
Nije mi trebalo toliko dugo.
Ne govorim o tome.
Evo šta ne razumem.
Kako to da prelepa,
uspešna riba poput tebe
živi sama u ovoj velikoj, divnoj kući?
Možda tako volim.
Je li?
Da. Vrlo sam zadovoljna svojim životom.
Stvarno.
Samo, znaš...
Nisam razrešila neka druga životna sranja.
Koja su to sranja?
Veze, brak, takve stvari.
Nisam ni ja stručnjak
u tim stvarima.
A tvoja ćerka?
Sigurno si je odlično podigla.
Da. - Sigurno je
izuzetno pametna, čim je shvatila
kakva je partija moj sin.
Pa, sad.
To sam dobro uradila.
Vrlo sam ponosna na nju.
Baš zato...
Koliko god ovo bilo lepo,
a bilo je...
Bilo je fantastično. - Fantastično.
Ne znam.
Ne podržavam njihovu vezu.
Ne verujem da imamo razloga za brigu.
Tek su par puta izašli.
Šta se najgore može desiti?
Bože.
Bože, to je Karen.
Nećeš prosto da pokucaš?
Ne, ona od toga poludi.
Zdravo, mama. - Ćao.
Što ne pozvoniš kao normalna osoba?
Da sam pozvonila u ovo doba,
verovatno ne bi otvorila, zar ne?
Ali ako zviznem, znaš da sam to ja.
Dobro, sad znam da si ti.
Šta hoćeš, dušo?
Imamo jednu vest.
Kakvu vest? - Prilično važnu.
Toliko važnu da treba da siđem i otvorim vrata?
Ili mi možeš reći odatle?
Ne znam. Zavisi da li smatraš
da je važna vest to što smo se verili.
Gde ste išli, šta ste radili?
Karen! Zašto si to uradila?
Izvini! - Zašto si to uradila?
Karen... - Sećaš se toga iz „Dobrih momaka”?
Zašto ste se verili? - Jer smo zaljubljeni.
Zaljubljenost nije razlog za veridbu.
Šta to reče, dođavola?
Budi vrlo tih.
Mama, šta se dešava?
Mačka. Šta... - Čekaj.
Šta se dešava tamo gore? Imaš nekog tu?
Ne. - Da.
Bože, imaš. Ko je tu?
Dušo, ne menjaj temu.
Hoću da pričam s tobom. - Da, gospođo.
Imaš li ključ?
Da.
Pa zašto zviždiš? Ulazi u kuću.
Zdravo. - Zdravo.
Pijana si. Ulazi u kuću.
Jesam!
Bože, kakva katastrofa.
Šta ćemo?
Ne vidim u čemu je problem.
Verili su se, jebote!
Ako nisi u stanju
da sad pričaš s njima,
mogu ja da siđem da porazgovaram, ako hoćeš.
Na kraju krajeva, to je moj sin.
Ne, ostani tu i jezik za zube.
Samo da razjasnimo,
hoćeš da ostanem ovde dok oni ne odu?
Bože, prekini da se šališ.
Ozbiljno!
Je li bilo u redu?
Sigurno?
Da.
Moram priznati.
Nisam imala pojma da može biti ovako.
Da. Bilo je
da se raspametiš, zar ne?
Verovatno će da me zezaju susedi
od preko puta. - Zašto?
Bila sam glasna? - Ne, stani...
Bila sam glasna!
Nisam ni bila svesna!
Neka ti ne bude neprijatno.
Čuj, znaš, samo...
Neka te ne iznenadi ako te budu čudno gledali
na Aveniji Fletbuš sutra.
Samo to.
Znaš, ja...
Nikad nisam uradila nešto ovako.
Bilo je divno.
Stvarno. Ja...
Nisam sigurna kakav je protokol
i mislim da bi trebalo da pođem.
Šta? Ne.
Peti, ne moraš da ideš.
Mislim da bi trebalo.
Trenutno mi je gužva u glavi.
Prvenstveno zabuna,
i dobra doza katoličke krivice.
Moram to sve da razrešim.
Dobro, pa...
Ako se sutra probudiš
i zaključiš da ti je verenik preveliki kreten
da bi mu posvetila ostatak života...
Pozovi me,
jer bih voleo da ponovo izađemo.
Stvarno?
Moram da idem.
To je kuhinja.
Pet...
Još si tu.
Idem stepenicama.
Prijatnu noć ti želim. - Poželela bih ti isto,
ali kako je zvučalo, već ti je bila prijatna.
Ne možeš ni da zamisliš.
Dokazala si da si neodgovorna
i nepromišljena.
I neverovatna. - I neodoljiva.
I očigledno nezrela.
Šta planirate?
Još ništa.
Ali znamo da želimo biti zajedno zauvek.
Dobro. Mogli ste to da potvrdite rukovanjem.
Kao deca, zakletva malićima.
Da nađete stan zajedno. Ne da se verite.
Izvini, mama, ali ovo je moj život.
Zaljubljeni smo.
U redu.
Razumem da si malo šokirana, Nina,
ali i mi smo isto tako.
Nijedno od nas nije tražilo vezu.
Onda nas je strefilo najneverovatnije osećanje
tačno u istom času, i onda smo se
pogledali, i naprosto znali
da se dešava nešto vanredno.
Deco...
Znate li kako se to zove?
Kako? - To se zove
istovremeni orgazam.
Takođe, to samo znači da se palite jedno na drugo.
Vi ste lepe, mlade osobe
koje su se očigledno sjajno provele u krevetu.
Najnovija vest: to će proći!
Što je još važnije, samo zato što ste mladi
i imali ste fantastičan seks,
to ne znači da se venčavate!
Za boga miloga.
Odrastite.
Lepa majica, mama.
Hvala.
Kao božićni poklon.
Možemo se prosto nadati da će se predomisliti.
Ali sagledavanje stvari iz tuđe perspektive,
konkretno iz moje, to joj slabo ide.
Čekaj malo.
Znam ovo vino.
Šta to uradi, dođavola?
Da, bilo je zabavno i pravo prosvetljenje.
Ne. Ti nisi takva. Nisi ti ta devojka.
Valjda to i zaslužuješ,
kad slušaš svoju napaljenu strinu.
Peti, jesi li to ti?
Idem u krevet. - Čekaj.
Čekala sam te. Ispričaj mi sve.
Bože, pogledaj se samo! Haljina, cipele!
Znala sam. - Jesi li?
Da li si takođe znala da ćeš sjebati moj životni plan
kad si rekla Terensu Džozefu
da mu treba više seksualnog iskustva?
Da li si takođe znala da će me tvoj savet
da spavam s nekim drugim tipom
napraviti totalnu pometnju?
Jer, upravo sam imala
jedno od najfantastičnijih iskustava ikada.
A sad treba da se vratim
Terensu Džozefu, sutra?
Jesi li znala i sve to?
Čekaj, vrati se na onaj srednji deo.
Ono o fantastičnom iskustvu.
Pričaj mi o tome. - Neću!
Više nikad ništa neću da ti pričam.
Ne želim više savete,
ni haljine, ništa.
Samo želim da sve bude kao pre.
Peti, dušo, žao mi je.
Bićeš mi zahvalna jednog dana, veruj mi.
Ovo je blagoslov.
Vratio si se u stari komšiluk. U stari kraj.
U dom tvog detinjstva.
Neki bi rekli da je to korak nazad, druže moj,
ali mislim da je ovo početak
sjajnog, novog poglavlja.
Ko kaže da se ne možeš vratiti kući?
Tata, jesi li tu?
Da, u spavaćoj sobi.
Jebeni si kreten, znaš?
Šta? - Pravi jebeni kreten.
Šta se dešava? Šta sam sad uradio?
Ozbiljno?
Spavao si sinoć s Kareninom majkom.
Ne poriči, molim te.
Jer je pila isto vino koje me je
stric Pet poslao da ti donesem.
To ništa ne dokazuje.
Možda žena voli istu marku!
Uvek je imala odličan ukus.
Jutros je ispričala Karen.
Sve joj je rekla.
Gospode, stvarno?
Dobro, priznajem krivicu.
Ali ne znam što se uzbuđuješ, stvarno.
Ja sam nju prvi znao, davno pre nego ti Karen.
Šta govoriš, „prvi sam je znao”?
Zar smo u petom razredu?
Šta da kažem? Međusobno se privlačimo.
Tako je oduvek bilo.
Kad pomislim da si bio u njenoj sobi
kad smo sinoć došli,
to je tako bolesno i dementno.
Ne mogu to da pojmim uopšte.
Drugar, u moju odbranu,
to je desilo pre nego što ste se verili.
Da sam znao da ste toliko ozbiljni,
ne bi se ni desilo. - Šta pričaš?
Znao si da smo ozbiljni,
jer si me pitao!
I rekao sam ti da ne prilaziš njenoj majci.
Čekajte. Ko se verio? - On.
Ti si se verio. - Bože.
Kad se to desilo. - Sinoć, u redu?
Ali ona je mene zaprosila. - To je dobro.
Onaj ko nikad nije bio u vezi,
ne veruje u ljubav i ružno govori o braku
u svakoj prilici, taj se verio.
Da li još uvek tvrdiš
da nisi ljubomoran na mene?
Izvini, kakve veze ima moja veridba
s tobom? - Svakakve.
Ona dokazuje moju tvrdnju da uvek
moraš biti u centru pažnje.
Nisi mogao podneti da će moje venčanje
zaokupiti porodicu do kraja godine.
Izvini, o kakvom venčanju pričaš?
Koliko se sećam, ti i g. Neposvećeni,
g. Da-se-kresnem-još-jednom,
pre nekoliko nedelja ste raskinuli.
Baš lepo.
To je bilo vrlo ružno.
Tužan sam što sam tome prisustvovao.
Treba da se izviniš sestri.
A ja treba da se izvinim tebi.
Mnogo mi je žao, Tomi.
Veruj mi, dajem ti reč.
Nikad se više neću videti s njom.
Ipak, moram odmah da odem tamo,
jer mi je sinoć ostao novčanik.
Tamo ti je sinoć ostao novčanik?
Dešava se.
Tata, neviđen si lik.
Reći ću samo jedno.
To jest, podsetiću te na nešto što govori stric Pet:
„Bog nas uvek stavlja na ispit.”
Tata, nisi položio.
Bedno si se pokazao.
Sad si postao religiozan?
Neverovatno.
Pustiš Patrika da dođe na mesec dana,
i šta uradi?
Pretvori ti sina u bogomoljca.
Kako ono kažu?
Ko čini dobro, iskijaće to.
Možda ipak snosiš deo odgovornosti.
Stvarno ti se sviđa Nina, zar ne? Oduvek ti se sviđala.
Čak si mislio da je ona možda žena tvog života, ali...
Ako je mali protiv toga, moraš odustati, zar ne?
To ćeš uraditi.
Otići ćeš tamo i reći joj da je gotovo.
Bari, iselio sam se.
Hvala ti na gostoprimstvu.
Ako se to tako može nazvati.
Vidiš šta biva kad uvek misliš samo na sebe?
Završiš tako što opet sam sebi pereš veš.
Pozdravi decu.
Sinoć je bilo...
Otkrovenje.
Ne.
Ne mislim na nas, govorim o Karen.
Mislim da si u pravu.
Da. - Ne smem da se mešam.
To je njen život.
Znam da u nekom trenutku
moraš prepustiti kontrolu i dati im slobodu.
Znam, samo mi se to ne sviđa.
Slome ti srce
kad porastu, zar ne?
Znam, jer ko smo onda mi,
ako više nismo roditelji?
Ozbiljno, ne znam šta ću od sebe.
Ako ne brinem o Karen...
da. - Šta onda da radim?
Da. Ja još nisam stigao dotle,
pošto se moje dvoje dece uselilo nazad u kuću.
Ljubomorna sam na to.
Volela bih da Karen želi da živi ovde.
Umesto toga, sam sam.
U ovoj velikoj kući,
sasvim sama.
Sasvim sama u ovoj velikoj, praznoj kući?
Nešto mi pada na pamet. - Ne.
Voleo bih da mogu nešto učiniti
da ti olakšam.
Nećemo ponovo, to je bilo samo jednom.
Tačnije, bilo je...
Poslednji poklič, da tako kažem.
Bio je dobar.
Iznenadiću te,
ali zapravo se slažem.
Razmišljao sam.
Radi dece,
moramo prekinuti naše ludorije.
Da si samo čula koliko je Tomi bio ljut
na mene jutros.
Ne želim to da rizikujem.
Jer ako im bude dobro,
ti i ja ćemo se viđati mnogo češće.
Da. - Moramo se kontrolisati.
Tačno.
To me ne ljuti.
Trebaće mnogo discipline
s moje strane, ali... - Nosim leopardsku haljinu.
Ubija me.
Reći ću otvoreno.
Moramo sve ovo otkazati.
Previše je, prebrzo i previše ludo.
A tu je i to sranje s našim roditeljima.
Previše je komplikovano.
Hvala bogu. Isto i ja mislim.
Stvarno?
To mi je veliko olakšanje.
Možeš li da mi vratiš prsten?
Naravno.
Hvala.
Jesi li tužan? - Ne.
Iskreno,
osećam pre svega olakšanje.
Da, i ja. - Da.
Ali još možemo da izlazimo i da se provodimo vreme zajedno?
Da.
Ne moramo za to biti vereni, možemo prosto
da budemo par, ali manje ozbiljno.
Ne, naravno.
Pre svega, to nam nije ni u prirodi.
To nije naš fazon.
Da budemo ozbiljni. - Ne.
Drugo, stvarno mi se sviđaš.
Mislim,
volim te.
samo još nisam spreman
za sve ono, „dok nas smrt ne rastavi”.
Apsolutno, bez ostatka.
Šta se dešava? Ima li koga?
Ovde sam!
Pets, šta radiš tu usred dana?
Zašto si još u pidžami?
Depresivna sam.
To radim kad sam depresivna.
Pusti me.
Zar nisi već dovoljno učinio?
Ne razumem. Zašto je sve
što se desi u ovoj kući moja krivica?
Možda zato što jeste.
Dobro, pustiću te.
Neverovatno.
Halo!
Šta mogu učiniti za tebe, mladiću?
Da. Stvarno?
Onda dobro. Da.
Čuvaću tvoju tajnu.
Obećavam. Neću joj ništa reći.
Ko je to bio?
Nećeš verovati, bio je to naš ortak Ti-Džej.
Šta je rekao? - Loša vest.
Zove da mu dam blagoslov.
Želi opet da te zaprosi.
Rekao si mu da to nećeš da mi kažeš?
Da, ali smatrao sam da želiš da poseduješ
tu informaciju, znajući
kakav si mesec imala,
ne bih voleo da te opet uhvati nespremnu.
Valjda ne...
Je li rekao kad će me zaprositi?
Da, doći će svakog časa.
Svakog jebenog časa.
Da. To je verovatno on.
Pretpostavljam... - Nisam se ni istuširala.
Dolazim!
Ali čuj, Pets, ne moraš da pristaneš.
Tražio je moj blagoslov,
ali nisam mu ga baš i dao.
Imaj to u vidu, važi?
Dosta više!
Šta radiš ovde?
Sedeo sam na poslu,
i shvatio sam kako želim da moja budućnost,
naša budućnost, izgleda.
Zato sam morao da te vidim.
Ne...
Terense Džozefe, ustani. - Ne, u redu je.
Molim te, ustani.
Šta je?
Nisam sigurna da treba da jurcamo
i opet se verimo tako brzo.
Zato što sam spavao s tom devojkom, zar ne?
Znao sam da nije trebalo da ti kažem.
Jeste i zato, ali to nije sve.
Vidiš, i ja sam spavala s nekim.
I ostala sam stvarno zbunjena.
Mislim da bi nam oboma koristilo
još malo vremena odvojeno.
Čekaj.
Spavala si s nekim?
Da. - Ali zašto?
Zašto?
Mislio sam da to ne želiš.
Očigledno sam i ja bila radoznala.
Bože.
To nisam očekivao. U redu.
Znaš šta?
Tačno to je i trebalo da uradiš.
To je dobra vest.
Je li? - Da.
Bilo nam je potrebno da se istutnjimo,
kao što reče tvoja strina Moli.
Baš to nam je trebalo.
Da. Ali problem je u tome,
pošto smo sad otvorili ta vrata,
kako da ih zatvorimo?
Kao pušten duh iz boce,
ne možeš vratiti pastu u tubu,
ne možeš odrazbiti jaje.
Nisam siguran da razumem.
Pa,
oboje smo probali čega još ima tamo negde,
i možda nam se zbog toga ukus može promeniti.
Čekaj...
Kažeš da ti se sviđa taj tip s kojim si spavala?
Ne znam. Možda.
Ali sigurna sam da prosto nisam spremna
da dam pristanak zauvek.
Jebote.
Ja sam takav jebeni kreten.
Prilično.
Žao mi je.
Znam da si mi na papiru odličan par
i da imaš odličnu radnu biografiju
za život kakav sam uvek zamišljala. Ali prosto...
Mislim da je vreme da počnem da sledim srce,
a ne glavu, shvataš?
Zapravo,
to što treba da slušam čak i nije srce.
To je
neki drugi... nagon.
Moram da idem.
Kuda?
Peti, daj!
Peti!
Zdravo.
Je li Sem tu?
Vidi ko je to.
Devojka iz snova koja zavija na mesec.
Lepo je videti te opet.
Znači, to je ona?
Za njom je tako poludeo.
Zvončice, da te pitam nešto.
Misliš da je lepo da nam tako iskorišćavaš brata?
Zar ne znaš kako se oseća?
Zar nisi znala otkad pati za tobom?
Pati?
Pati!
Petnaest godina pati za tobom.
Petnaest godina, a onda dođeš i iskoristiš ga za seks.
Kao komad mesa.
Nekakvo meso.
Smirite se... Zdravo.
Zdravo. - Šta radiš ovde?
Htela sam da popričamo.
Naravno.
Upoznala si „Tri bitange”, moje sestre
Keti, Karlu i Kristinu.
Devojke, ovo je Peti Makmalen.
Da, već smo je upoznale.
To si bila ti, zar ne?
Hvala.
Znaš šta? Pričaćemo napolju.
Pričaćemo napolju, daleko odavde.
Kaži ćao. - Ćao.
Malo su previše zaštitnički nastrojene i
mnogo su lude.
Da. - Onda...
Šta se dešava?
Raskinula sam veridbu. Odnosno, nisam je obnovila.
U svakom slučaju, raskinuli smo.
Gotovo je, a to je za mene značajno,
jer prvi put u životu
ne znam šta ću dalje.
Ovo ne znaš o meni, ja sve planiram.
Da. - Čitav sam život
isplanirala još kad sam bila mala.
Mnoštvo ciljeva, spiskova zadataka,
stvari koje treba uraditi do nekog uzrasta, ali...
Odlučila sam da to više ne radim.
Odlučila sam da naprosto živim
i odbacim svaku opreznost,
pa neka me vetar ponese bilo kuda...
Dobro.
Sad me nosi k tebi.
Ne mogu ti reći koliko me to čini srećnim.
Mogu li sad da te poljubim? - Dođi.
GODINU DANA KASNIJE
Želim da kažem
da sam veoma srećan
što više ne moram biti domaćin za Dan zahvalnosti.
Patriče, ovo je sjajna nova tradicija.
Svi dođemo kući na Long Ajland,
a ti sve kuvaš.
Slažem se s tim,
jer mi je zadovoljstvo.
Želim da izgovorim molitvu
pre jela.
Samo bez preterivanja, Patriče,
jer ne zaboravi da Dan zahvalnosti nije religijski praznik.
Osim toga, svi smo jebeno gladni.
Isus je umro na krstu radi tebe, Bari.
Naročito radi tebe.
Možeš li mu dati zauzvrat 30 sekundi?
Ne slušaj ga, striče Pete.
Odvoji vremena koliko želiš.
Hvala.
Ovo je bio omiljeni blagoslov naše majke.
Uhvatimo se za ruke.
Je li stvarno neophodno?
Učiniću to.
Moramo!
Hajde. - Hvala, Moli.
Hvala, Moli.
Neka vam dani blistaju od ljubavi i smeha,
i neka vam to greje srce kod kuće.
Neka vam prijatelji budu dobri i odani
gde god vas put nanese.
Neka mir i obilje blagoslove vaš svet
dugotrajnom radošću
i neka sva životna godišnja doba
vama i vašima donesu ono najbolje.
Amin.
A ja želim da kažem...
Moja majka, tvoja baka, govorila je
da zahvalnost nije samo za blagoslove koje imaš,
„nego i za ono što činiš s njima”.
Tačno. Da. - Da.
Onda bih rekao da je ovo blagoslov...
Da. - ...izrečen kako treba.
Ma dajte!
Ostavite mesta za Isusa.
Ima li još neko zdravicu ili blagoslov od svoje majke?
Moja baka je govorila:
„Kad imaš kuda da odeš, to je dom.
Kad imaš koga da voliš, to je porodica,
a kad imaš obe te stvari, to je blagoslov.”
Govorila je to na jidišu, pa je bolje zvučalo.
Hajde, Voltere.
Svi novi izgovaraju zdravice.
Da čujemo tebe.
Dobro. U duhu blagoslova i zahvalnosti,
reći ću ovo:
kad ti Bog da drugu šansu,
ne uzimaj je zdravo za gotovo.
I ja to ne činim.
I ja bih nešto rekao.
Ako mogu, g. Makmalene.
„G. Makmalene”? Obožavam ovog malog.
Izvoli, Seme.
To u prevodu znači:
„Čovek ne može da zasija
bez porodice za stolom.”
Dobro, i ja želim da nazdravim.
Htela sam reći, srećan Dan zahvalnosti.
Srećan Dan zahvalnosti.
Zahvalna sam što je tu svaka osoba za ovim stolom.
Drugo, znate, porodice nisu savršene.
Ni ova nije izuzetak.
Ali mislim da nam odlično ide.
Zato dignite čaše
za porodicu Makmalen.
Prevod titlova: Ivan Radosavljević