Downloaded from YTS.LT
Official YIFY movies site: YTS.LT
Skatieties. Jūs jokojat?
Tas taču ir izcila paskata cepetis, vai ne?
Jauks.
Ko mēs domājam par Patijas puisi?
Nezināju, ka viņš ieradīsies.
Jā, es arī. Tavai zināšanai,
man tas nemaz nepatīk.
Lūk, ko es nesaprotu.
Ko mana meita dara ar šo sasodīto puisi?
Kāpēc lai tu tā teiktu?
Šķiet ļoti jauks jaunais cilvēks.
Tāpēc, ka es viņam neuzticos,
redzu skatienā, ka nevar uzticēties.
Skatienā?
Pārāk kopts. Nu zini, pārāk savākts.
Man tas nepatīk.
- "Savākts" ir problēma? - Jā.
Un viņš nav pārāk glīts, vai ne?
Tikko ienāca prātā.
Ko viņš tev atgādina? Šo te puisi.
Ļoti smieklīgi.
Tātad viņš ir jauks, savākts puika.
Iespējams, katru svētdienu iet uz baznīcu.
Vēl kaut kas pret viņu.
Skaidrs, kāpēc netīk jums, pagāniem.
Runājot par baznīcā iešanu, kur ir Leslija?
Vai viņa ar bērniem būs? Kas notiek?
Nu, jā. Nē. Jā.
Puiši ir kopā ar savām otrajām pusītēm,
un mēs ar Lesliju...
Viņa nolēma, ka dosies uz Fērfīldu.
- Vienmēr patikusi Fērfīlda. - Te alus. Auksts alus.
Vienmēr patikusi Fērfīlda. Tomij, tieši laikā!
- Čau, Tomij. - Čau.
Jānogaršo mūsu jaunais brūvējums.
Labi, sarunāts.
Ei, tēt, vai zināji,
ka Patija vedīs savu iecerēto aristokrātu šodien vakariņās?
Jā, jā, tikko par to runājām.
Mums tas nepatīk.
Jūs esat nepārspējami.
Vai varam puisim dot iespēju?
Ir taču Pateicības diena.
Sveiki, mēs esam klāt.
Kā vilku piemin, vilks klāt.
Patij, mēs esam virtuvē.
- Čau. - Čau!
- Priecīgu Pateicības dienu. - Sveiki visiem.
- Oho! - Atvaino, mazliet kavējam.
Centāmies uzcept pekanriekstu pīrāgu.
Šis ir trešais mēģinājums.
Trešais mēģinājums ir izcils. Man patīk.
- Sveiks. - Sveika!
Sveiks. Kā sokas, Tīdžej?
Priecīgu Pateicības dienu. Vai atnest tev aukstu alu?
Tēti, lūdzu. Mēs par to jau runājām.
Viņu sauc Terenss Džozefs,
lūdzu, sauc viņu vārdā, skaidrs?
Zinu, bet Terenss Džozefs ir tik gari.
Nebija kāda īsāka iesauka?
Terens Džozef.
Neņem galvā manu brāli.
Visi šai mājā ar prieku
sauks tevi kristītajā vārdā.
Liels paldies.
Un jā, alus būtu lieliski.
Lūdzu, skaistuli.
Glāze lieliskā Makmalenu alus.
Un piebildīšu,
tev ir sasodīti glīts džemperis, Tīdžej.
Priecājos tevi satikt.
Paldies.
Un, Berij, gribu pateikt
īpašu paldies, ka uzaicināji mani
un ļauj pievienoties ģimenei, brīdinot tik īsu brīdi iepriekš.
Vai man tevi saukt par Finbāru?
Mums te parādījies gudrītis, ko?
Ļauj viņam mani saukt par Finbāru?
Nē, tēt, tas ir tavs vārds.
Tas ir mans vārds, taisnība.
Bet tikai vienam cilvēkam uz Zemes
ļauts mani saukt par Finbāru,
un tā bija mana mamma.
Berij, es tevi saucu par Finbāru.
Es tevi saucu par Finbāru.
Labi, tātad bija trīs cilvēki,
kuri drīkst mani saukt par Finbāru.
Tik un tā - laipni lūgts mūsu mājās.
Pakariniet mēteļus,
un drīz ēdīsim vakariņas, labi?
Jā, jā. Izklausās labi.
Paldies, Berij.
Jā, tūlīt nākšu.
Tiešām?
Finbārs.
Malacis.
Terens Džozef, laipni lūgts.
Pirms ķeramies pie skaistās maltītes,
vēlos pateikt dažus vārdus.
Gribu, lai paceļam glāzi
par šīs dienas patieso nozīmi -
pateicību.
Es ieprecējos Makmalenu klanā,
un esmu mūžam pateicīga,
ka varu būt šīs ģimenes daļa.
Pēc Džeka nāves
Berijs, tu un Patriks,
jūs visi, mani pieņēmāt,
vienmēr likāt justies kā mājās.
Protams, Tomas, Patriša, es jūs pieņemu kā savus
un ļoti novērtēju šo ģimeni. Patiešām.
Tāpēc esmu pateicīga, ka šodien varu
šeit kopā ar jums sēdēt pie šī galda.
Priecīgu Pateicības dienu.
Un, runājot par pateicību,
man ir paziņojums.
Mēs ar Terensu Džozefu esam saderinājušies.
Jēziņ.
Ko tu runā?
Jūs esat saderinājušies?
Kopš kura laika?
Esam par to runājuši kādu laiku,
tāpēc nebija pārsteigums,
kad vakar vakarā viņš mani bildināja.
Man gan tas ir pārsteigums.
Un jāatzīst, ka tas mani sāpina,
un ne jau tāpēc, ka es par tevi nepriecājos,
bet tāpēc, ka Tīdžejs nebija tik pieklājīgs
un nelūdza man tavu roku.
Tēt, viņu sauc Terenss Džozefs.
- Mēs par to jau runājām. - Labi.
Terens Džozef, esi pateicīgs, ka es neesmu tradicionālists.
Pretējā gadījumā mēs ar tevi pašreiz būtu pagalmā
ar boksa cimdiem rokās.
Zini, tēt, ja vēlies,
es varu aizskriet
pēc boksa cimdiem tūlīt pat.
Diemžēl viņi nejoko.
Nu, es esmu mazliet šokēta.
Jo, manuprāt,
tad mēs būtu to pārrunājušas. Varbūt...
Gribējām, lai tas ir pārsteigums.
Misija ir izdevusies.
Atgādināsi, cik ilgi jūs draudzējaties?
Kopš juridiskās augstskolas laika.
Un kopš pirmā randiņa
zinājām, ka esam viens otram kā radīti.
Viņa runā par viņu dzīves mērķiem.
Noteikti mērķi, ko vēlas sasniegt vienlaikus.
Augstākās šķiras cilvēku stils.
Es negribu sabojāt svētkus.
Bet precēšanās nav kaut kas tāds,
ko atzīmē darāmo lietu sarakstā.
Tu pieņem pārsteidzīgu lēmumu,
kas var ietekmēt visu tavu dzīvi.
Turklāt jūs abi esat pārāk jauni.
Paskatieties uz tēti.
Viņš abas reizes precējās, kad bija pārāk jauns.
Un, Dievs pasarg, beigsiet kā es.
Paklau, es gan nedomāju, ka vecumam šeit ir nozīme.
Paldies, tante Mollija.
Manuprāt, lielāka nozīme ir dzīves pieredzei.
Tās dēļ mēs ar tēvoci Džeku bijām nolemti neveiksmei.
Īpaši tāpēc, ka mēs abi
pirms kāzām nebijām pārgulējuši.
Tas mums izrādījās liktenīgi.
Pastāstīsi, kā tieši?
Skat, viņš ierunājās.
Lielisks jautājums, Terens Džozef.
Viņu brālis Džeks mani krāpa.
Es viņam piedevu, bet nekad neaizmirsu.
Vai arī aizmirsu, bet nepiedevu.
Vienalga, pēc viņa dēkas
es atriebos pati ar savu mazu sānsoli.
- Nevar būt. - Var gan.
Pat vairākiem. Un ziniet ko?
Tā es uzzināju, ka mūsu laulība bijusi kļūda!
Man nudien nešķiet, ka vajag to visu stāstīt, Mollij.
Un vismaz es...
nevēlos, lai citu laulību kļūdas
skādētu šai.
Ja drīkst, vēlos teikt tostu
par mūsu saderināto jauno pāri.
Jā, lūdzu, tēvoci Pat.
Lai mēs šodien patiesi svinam
un atzīmējam sākumu jūsu saistībām uz mūžu.
Uz mūžu. Tas vēl jāaptver.
Tēt, vari pateikt, lai viņš aizveras?
Domāju, ka viņš ar tavu tanti
izsaka ļoti pamatotus argumentus.
Kad divi cilvēki pieņem viens otru
savā sirdī, kā jūs abi to esat izdarījuši,
tad mīlestību un uzticību
nevajag uzskatīt par pašsaprotamu.
Un dažreiz... dažreiz tā notiek.
Es novēlu jums...
abiem...
lai jūsu mīlestība un prieks pieaugtu
un nekad nebeigtos, un nesapūtu,
jo katastrofu nevar paredzēt.
Malacis, mazā.
Patij, Patij, ņem pauzi, ja tāda vajadzīga.
Nē, man viss kārtībā.
Man viss labi. Es...
Gribētu pabeigt tostu.
Pabeigšu tostu par Patiju un Terensu Džozefu.
Šajā dienā mēs pateicamies, vai ne?
Īpaši...
ģimenei.
Par ģimeni.
Kas tev noticis?
Tā zaudēji savaldību?
Nevarēji pateikt tostu,
nepadarot sevi par klaunu.
Ei, Patrik.
Kas notiek? Tev viss labi?
Ļauj man tev pajautāt, Berij. Kad tu biji pie mums Lieldienās,
vai pamanīji domstarpības starp mani un Lesliju?
Nē. Ne vairāk kā parasti.
Varbūt tās bija vieglāk neievērot,
kad puikas vēl dzīvoja mājās.
Būšu pret tevi godīgs.
Kad jūs atgriezāties no Kalifornijas,
viņa kļuva citāda.
Tas bija pirms 15 gadiem, vecīt.
Viņa palūdza, lai es izvācos.
Tā kā bērni vairs nedzīvo mājās,
viņa vēlas sākt jaunu dzīvi.
- Jēziņ. - Kā izrādās, jaunajā dzīvē
man nav vietas.
Vecīt. Man žēl.
Ko tas nozīmē? Vai esi izlikts no mājas?
Tā izskatās.
Tāpēc cerēju,
ka varbūt kādu brīdi varu padzīvot te.
Te? Ar mani?
Un man ir šausmīga priekšnojauta,
ka nerunājam par vienu nakti.
Dažas nedēļas, mēnesi, ne vairāk.
Tu mani āzē? Mēnesi?
"Dod tam, kas no tevis lūdz,
un nenovērsies no tā, kas grib aizņemties!"
- Mateja 5:42, Berij. - Es tevi brīdinu.
Ja sāksi citēt sasodīto Bībeli,
nepaliksi te ne minūti,
kur nu vēl mēnesi.
Svētā debess.
Piedod viņam, Tēvs.
Viņš nezina, ko dara.
Oho.
Tava tante Mollija mālē diezgan negatīvu
bildi laulībai, ko?
Viņa to dēvē par bezcerīgu mēģinājumu,
kas nolemts neveiksmei
un noteikti beigsies ar neuzticību un vilšanos.
Jā, bet tas, ka tēvocis Džeks
bija mērglis un viņu krāpa,
nenozīmē, ka visi puiši ir meļi un krāpēji, vai ne?
Viņa izvirza pārliecinošu argumentu
par "ar cik cilvēkiem
tu esi pārgulējis"?
Mums abiem ir ļoti neliela pieredze.
Tev tā ir vēl mazāka nekā man.
Mani tas neuztrauc, jo tā bijusi mana izvēle.
Jā, labi.
Tātad tev pietiek ar to, ka esi gulējusi tikai ar mani?
Tev nav interese par to,
kā tas būtu ar kādu citu?
Nē, bet tu mani biedē, Terens Džozef.
Tev tas jāzina, jo tieši tā notiek.
Zini ko? Arī es esmu nobijies.
Patiesībā pārbijies,
un tajā es vainoju tavu tanti.
Bet es nezinu.
Varbūt viņai taisnība.
Varbūt tev vajag gūt vairāk pieredzes,
pirms vari precēties.
Kad saki "tev", vai runā
tieši par mani vai vispārīgi?
Abējādi?
Un es tikai iesaku,
jo nevēlamies, lai beigtos
kā tavām tantēm un tēvočiem
ar dēkām un šķiršanās prāvām,
jo nebijām paspējuši
kārtīgi izklaidēties, vai ne?
Ko tu gribi teikt?
Es domāju, ka mums jānogaida.
Atvaino. Man šķita, ka esmu tam gatavs,
bet neesmu.
Varbūt varam aiziet
uz pāris randiņiem,
satikt citus, un tad zināsim,
vai tiešām esam tam gatavi.
Man nevajag nekādu pieredzi.
- Es esmu gatava. - Labi. Nedusmojies.
Paņemsim mēnesi kā izmēģinājuma šķiršanos.
Ja būs lemts, tad zināsim.
Ja ne, tad...
pasargāsim sevi no sāpēm un sarūgtinājuma,
no kā cieš tavi radinieki.
Paklau, tu pati teici.
Tante Mollija tev bijusi kā otra māte.
Paklausīsim viņu.
Varbūt viņa zina, ko runā.
Mīlestībā nav vidusceļa, Terens Džozef.
Un es nepieņemu izmēģinājuma šķiršanos.
Patij, beidz. Paklau.
Tas mums abiem nāks par labu!
Kas, ellē, tikko notika?
Vai viņš tikko lauza saderināšanos,
lai pītos ar citām meitenēm?
Tā bija? Labi.
Cik negaidīti.
Pilnīgi negaidīti.
Bet tu savāksies, Patij.
Tu neraudāsi
ielas vidū.
Ja tu raudāsi, tad darīsi
to kādā citā vietā, kur būsi viena.
Paldies.
Pagaidi. Mollija Makmalena?
- Ak dievs, Volter. - Tas esi tu?
Sen neesam tikušies.
Kā tev gājis?
Labi, labi. Man iet labi.
- Kā iet tev? - Labi.
Es nāku mājās no...
No Pateicības dienas ar meitenēm.
Pašreiz ar vienu no viņām runāju.
- Pagaidi mirkli. - Ak nē.
Mīļā, vai varu atzvanīt?
Jā, tikko satiku senu draudzeni.
Labi. Sazvanīsimies. Jā.
Atā.
- Atvaino. - Ak, nē.
Meitenēm rūp,
lai tētuks droši nokļūst mājās.
Cik gadi pagājuši,
kopš tikos ar tevi un Čerilu? Jēziņ.
Jā, laikam neesi dzirdējusi.
Čerila pirms dažiem gadiem nomira.
- Velns. Man žēl. - Jā.
Vēzis ir draņķis.
- Kā mēs labi zinām. - Jā. Pārāk labi.
Tātad tu nāc no
- Pateicības dienas ar Beriju? - Jā.
No Makmaleniem nekur nespruksi.
Kā tev iet?
- Vai vēl māci? - Nē, nē.
Sāku pārdot īpašumus pēc, nu zini...
Vajadzēja jaunu sākumu,
tā kā meitenes izauga un aizgāja.
Oho, tāda sakritība,
es meklēju nekustamo īpašumu aģentu,
jo šķiet, ka pienācis laiks
pārdot veco ģimenes māju Longailendā.
Kurā kopā ar Džeku dzīvojām...
Ja tā vēl nav novērtēta,
varam norunāt tikšanos, ja...
Tas būtu lieliski. Nudien.
Labi. Vai gribi...
Vai gribi ierakstīt numuru un...
- Protams. - Lieliski.
- Lūdzu. - Labi.
- Labi, priecājos tevi satikt. Jā. - Es arī priecājos.
- Labi, sazināsimies. - Labi.
Priecīgu Pateicības dienu.
FARELA GRILBĀRS
Atvainojiet. Vai varu pasūtīt vēl vienu?
Labi.
Sveika.
Ļauj minēt, tu tikko te pārcēlies no Viskonsinas?
Dzirdēji, ka Bruklina ir lieliska,
bet tagad dzīvo draņķīgā vienistabas dzīvoklī
ar trim istabas biedrenēm Bušvikā
un prāto: "Ko, pie velna,
šeit daru Pateicības dienā?"
Nē.
Atvaino, ka sarūgtinu, bet esmu šejieniete.
- Atvainojiet. - Tiešām?
Es atvainojos.
Uzskatīju tevi par hipsteru, nevis vietējo.
- No kurienes tu esi? - No Kerolgārdensas
pie Konijailendas.
Nevar būt. Īsta brukliniete?
Šodien tādi kā mēs ir retums.
Esmu dzimis un audzis
tepat Vinzorterasē
dažu kvartālu attālumā.
Vai varu palūgt vēl vienu dzērienu, lūdzu?
Vai tas ir tavs puisis?
Vairs ne.
Tad tāpēc birdina asaras.
Ļoti gudri, ka pamet viņu publiskā vietā.
Vai spēj iztēloties, kāds viņš būtu,
- ja... - Lūdzu.
būtu divatā mājās?
Paldies. Tieši laikā.
Starp citu, mani sauc Tomijs.
Kerena.
Nu...
priecājos iepazīties, Kerena.
- Pāršāvi pār strīpu, ko? - Vakars tikai sākas.
Lūdzu, Makmalena kungs, Tomij.
Priecīgu Pateicības dienu jums abiem.
- Paldies, Braien. - Tev arī, Braien.
Par garu un priecīgu dzīvi.
Par ātru un vieglu nāvi.
Par skaistu un godīgu meiču.
Par aukstu alu un vēl vienu tādu.
Tava vecmāmiņa
ar tevi lepotos.
Lai Dievs svētī viņas dvēseli.
Zini, tēt, es prātoju.
Esot šajā nedēļas nogalē mājās,
sapratu, cik ļoti man pietrūkst Bruklinas.
Man jau sāk nepatikt tas, ko saki.
Šķita, ka patīk strādāt tehnoloģiju jomā,
bet nejūtu, ka varu radoši izpausties.
Beidzot vēlos piepildīt savu sapni.
Esi tik labs. Pirms vēl ko saki,
vai tu aizgāji no darba?
Man nav naudas, ko tev aizdot.
Tēt, es gribu būt aktieris.
Aktieris?
Ko tu zini par tēlošanu, sasodīts?
Vai esi to mācījies?
Lai kļūtu par aktieri, nevajag grādu.
Vai nu tev ir talants, vai nav.
Gluži kā teici par rakstniecību:
"Talantu nevar iemācīt."
Un kurš tev pateica,
ka tev ir tāds talants?
Tu taču mums vienmēr teici:
"Atrodi kaut ko, kas tev patīk,
"un tev ne dienu nebūs jāstrādā!"
Jā, bet tad biju jauns un ideālists.
Tagad saku ko citu. Skaidrs?
Tagad saku: "Atrodi to, kas tev patīk,
un gandrīz garantēts,
ka dzīvosi dzīvi ar vilšanās sajūtu
un, iespējams, pārstāsi sekot šim sapnim.
Taču daudz labāk nekā strādāt no deviņiem līdz pieciem."
Ko tu centies pateikt? Ko tu darīsi,
lai nopelnītu, kamēr sekosi sapnim?
Domāju pastrādāt pie tēvoča Pata.
Alus darītavā. Jā.
Palīdzēšu ar mārketingu,
sociālajiem medijiem, tādām lietām un tad...
Turklāt prātoju,
ka, lai krātu naudu, būtu labi
atgriezties mājās.
Mājās?
Pie mammas Maiami
skaistajā, lielajā mājā ar milzu baseinu,
- tā ir brīnišķīga doma. - Nē, tēt.
Es runāju par Bruklinu, pārcelšos pie tevis.
Mājā Bruklinā pie manis?
Pasaki, ja es tev traucēju.
Man šķita, ka nopietni runājam
par tavu pārcelšanos mājās.
Klau, ko tu gribi, lai saku?
Ir Pateicības diena. Vai varu dēlam atteikt?
Šī ir došanas diena.
Un tikko pateicu tēvocim Patam,
ka arī viņš var ievākties, tāpēc...
Laipni lūgts mājās, dēls.
Tiešām?
Paldies, tēt.
Kāzas ir atceltas!
Tante Mollija iekļuva Terensa Džozefa galvā,
ka mums vajag vairāk pieredzes,
pirms precamies.
Jēziņ, man žēl, mazā.
Lai gan nevaru teikt, ka esmu pilnībā vīlies,
jo, tāpat kā tantei Mollijai, man arī bija bažas.
Jā, man gan ir lauzta sirds,
tāpēc es būtu pateicīga par iejūtību,
nevis sagaidu nicīgus komentārus.
Un, Patij, man tev ir jāatvainojas.
Nevar būt, ka mana teatrālā uzvedība to rosināja.
Jā, tas bija diezgan baiss skats -
pieaugušais raud pie vakariņu galda.
Arī mani aizbiedētu.
Bet, Patriša, man ir jautājums.
Redzu koferus, vai varu uzskatīt,
ka, tāpat kā brālis, arī tu nepārcelies
mājās pie mātes Floridā?
Paga, kā to saprast "kā mans brālis"?
Es aizgāju no darba, kādu laiku padzīvošu pie tēta.
Ko? Jau šķita,
ka nekas ļaunāks nenotiks.
Zinu, ka pašreiz
ko tādu nevēlies dzirdēt,
bet es domāju, ka viss notiek uz labu.
Kāpēc tā saki?
Jo viņš ir vienīgais puisis,
ar kuru tev ir bijušas attiecības,
un tā būtu skāde.
Kā, ellē, tu to zini?
Tīdžejs, mazliet iereibis, to minēja.
Un es ceru, ka kārtīgi viņam sadevi,
jo tā runā par tavu māsu.
Tur nav nekā traka, Patij.
Es tev to saku kā katolis.
Un kā tavam brālim, man tevis žēl.
Un es gribu zināt, kāpēc kādam šķiet,
ka manā klātbūtnē šī ir atbilstoša saruna.
Esi tik labs.
Tomij, pārējā vakara gaitā
vēlos, lai nesaki vairs neko.
Man vienalga, ko jūs domājat.
Es ticu mīlas spēkam
un laulību institūcijai,
pretēji tev, tantei Mollijai un tētim...
Atvaino.
Man nav problēma būt uzticīgai.
Labi teikts, Patij.
Un Kungs uzsmaida tiem, kas ziedojas,
un dusmojas uz tiem, kas to nedara.
Kāpēc es šajā esmu ievilkts?
Es piekrāpu tikai savu pirmo sievu.
Ja nebūtu krāpis, nebūtu saticis jūsu māti.
Ja nebūtu saticis jūsu māti,
man nebūtu divu skaistu bērnu.
Tādējādi
varbūt krāpšana ir laba.
Tā tu mūs audzini?
Tēti, savāda loģika, bet domāju, ka pareiza.
Atgriezīsimies pie būtiskā.
Vai varu šeit palikt?
Paklau.
Kad mēs ar jūsu māti izšķīrāmies,
es nopirku šo māju cerībā,
ka spēšu radīt otrās mājas mums visiem.
Un šovakar šķiet, ka man tas ir izdevies.
Es samulsu. Vai tas ir "jā"?
Protams.
Bet paklau, ir noteikumi.
Es negatavošu ēst, netīrīšu pēc jums
un noteikti nemazgāšu jūsu veļu.
Gribat, lai kāds to visu dara?
Palūdziet Patrikam,
kurš arī šurp šodien pārcēlās.
Es ar prieku to darīšu.
Paldies.
Kā jums patīk?
Divi bērniņi atgriezušies pie tētuka.
Esiet tik labi, paceliet glāzes.
Par ideālo Patiju un briesmīgo Tomiju.
Laipni lūgti mājās, bērni.
Tev ir mirklis laika?
Ļoti rūpīgi apsver, ko teiksi.
Par ko tu mani uzskati?
Varbūt esmu gudrinieks, klases klauns
un skolas muļķis,
bet labi zinu, ka šādos brīžos nav gudri jokot.
- Tad ko tu gribi? - Es tikai gribu pateikt,
ka jūtu tev līdzi!
Zinu, cik ļoti viņu mīlēji.
Un viss?
Bez asprātībām, ļauniem komentāriem un muļķīgām piezīmēm?
Nē, varu būt nopietns, kad tas vajadzīgs.
Bet vēlos tev ko lūgt.
Labi, ceru, ka tas būs kaut kas labs.
Nekas liels, bet...
Ja mēs te kopā dzīvosim,
būtu labi nestrīdēties,
mēģināt labi sadzīvot.
Jā.
Tāpēc es ceru,
ka neizturēsies pārāk kritiski pret mani.
Jā.
Es neesmu kritiska.
Tikai uztraucos, ka impulsivitāte,
pārsteidzīga lēmumu pieņemšana
novedīs pie vilšanās,
rūgtuma, bēdām
un galu galā neveiksmes.
Bija vērts mēģināt.
Bet vai zini, ko tikko sapratu?
Tā nav kritika, vai ne?
Tā ir greizsirdība.
Esmu pret tevi greizsirdīga?
Tu taču tam netici.
Jā, un es saprotu. Ar mani ir jautri, bet ar tevi ne.
Mana dzīve ir ballīte,
un tu esi savādā, savrupā meitene,
ar ko neviens nevēlas runāt.
Es arī būtu greizsirdīgs.
Vai esi kādreiz domājis, ka tas ir tāpēc,
ka mana pašcieņa nav saistīta ar pastāvīgām uzmanības alkām?
Tieši tava nedrošība
baro tavu greizsirdību pret mani.
Vienmēr esi mani skaudis.
Kuru tavas dzīves daļu es varētu skaust?
Nu, es nezinu.
Manu darba ētiku, stabilitāti, mīlošās attiecības.
Zini, ko tagad sajūtu?
Vilšanos. Rūgtumu. Bēdas.
Un kas bija pēdējais?
Ā, jā. Neveiksmi.
Tinies!
Nespēju noticēt, cik ļoti man pietrūki.
Izklausās, ka sākuši uz labas nots.
Jā, izklausās pēc māsas un brāļa sāncensības.
Silda sirdi, vai ne?
Ei!
Ei.
Atceries mani?
- Nē, nevaru teikt, ka... - Jā, atceries gan.
Tikāmies krodziņā Pateicības dienā.
Pameti nabadziņu, kura asaras bira alū.
Ak, jā.
- Dzimis un audzis te. - Tieši tā.
Jā, ēdu maizes šķēli,
redzēju, kā ej garām,
nodomāju sasveicināties, pajautāt, kā iet.
Kā tev iet?
Patiesībā esmu mazliet dusmīga.
Uz ko? Uz mani?
Atvaino. Negribēju traucēt.
Gribēju tikai sasveicināties.
Esmu to izdarījis... miers.
Nē, atvaino. Tu neesi vainīgs.
Vienkārši plānoju iet ar draugiem pusdienās,
bet viņi tikko atrakstīja, ka tur iekšā ir mans bijušais.
Tātad dusmu iemesls ir raudātājs, nevis es.
Priecājos to dzirdēt.
Man ir ideja. Tikko ienāca prātā.
Varbūt uzmet savus draugus?
Vari pusdienot ar mani.
Kāpēc ne?
Ieiesi iekšā, pati zini, ka tev būs
dīvaina tikšanās ar puisi,
un tad sev jautāsi:
"Kāpēc es tā vietā nepusdienoju ar Tomiju Maku?"
"Un ja nu šis brīdis ir mana vienīgā iespēja
piedzīvot ko neparastu,
bet es to palaidu garām?"
Šī doma tevi var vajāt līdz mūža galam.
Tātad gribi teikt,
ka "neparastais, ko varu palaist garām"
esi tu?
Nē!
Mēs!
Ko teiksi?
Vienkārši pusdienas.
Alus, burgers. Varbūt pat pasmiesimies?
Burgers?
Ar maizes šķēli tev nepietiek?
Ar kādu vēl šķēli?
Labs metiens.
Zini ko...
- Kāpēc ne? - Jā?
Tad ejam, meitene.
Labi.
Cik ilgi jūs bijāt pāris?
Gandrīz četrus mēnešus?
Līdz šim manas ilgākās attiecības.
Šķita, ka daudz ilgāk, vai ne?
Jā, kā mūža ieslodzījums.
Tātad...
vai puisī biji iemīlējusies?
Ak dievs, nē!
- Ko? - Ko?
Nē. Nē, nē, nē.
Nekad neesmu bijusi iemīlējusies.
Neviens manī nav spējis raisīt jūtas.
Vai ne.
Jā. Man vēl ir jāpiedzīvo jūtas,
par kurām cilvēki runā.
Sajūta, ka "nespēju par viņu nedomāt".
"Mana sapņu meitene." "Mīlestība no pirmā acu skata."
Muļķības! Man nekad tā nav bijis.
Zini, draudzenes stāsta
- par puiša skūpstīšanu. - Jā.
Ka tikai skūpstoties uzmetas zosāda,
kutēšana un tauriņi vēderā,
ka viņas uzreiz zina, ka ir īstais,
un es prātoju: "Tauriņi? Jūs jokojat?"
"Zosāda un kutēšana? Tā nemēdz būt."
Nezinu. Varbūt vienkārši esmu citāds. Atvaino.
Nē, nē, nē. Nevajag atvainoties.
Par bezjūtīgajiem.
Lai mēs nekad neuzķertos uz patiesas mīlestības maldiem.
Nemaz nerunājot par tauriņiem.
Pie velna tauriņus.
Kas, pie...
Jēziņ, nē!
Sasodīts.
Tēt!
Jūs taču jokojat.
Tēt!
Vai viss kārtībā?
Jēziņ! Kas te notiek?
- Kas notika? - Krāns.
Pilēja visu pēcpusdienu,
neļāva gulēt.
Mēģināju to labot, bet tad tas sāka šļākties man sejā!
Bez apstājas.
Labi, vai zini, kas mani satrauc
vairāk par krānu?
Tas, ka pēcpusdienā
tu vēl esi gultā.
Tu negribēji šodien iet uz darbu?
Nē, piezvanīju, ka esmu saslimusi.
Neesmu gatava sastapties ar ārpasauli.
Un viss tikai tāpēc,
ka alksti pēc Terensa Džozefa?
Jā. Skaidrs, ka tā.
Bet pagājušas gandrīz divas nedēļas.
Joprojām pārdzīvo par viņu?
Labi. Tu nepalīdzi.
- Es eju gulēt. - Pata.
Atvaino. Gribu ko pateikt.
Tu vari satikt labāku puisi.
Vispirms
viņš nav ļoti izskatīgs, vai ne?
Viņam ir neuzticamas acis.
Otrkārt, viņš uzdrīkstējās mani saukt par Finbāru.
Treškārt, un vissvarīgākais ir tas,
ka viņš ir īrs, kas izliekas par balto angļu protestantu.
Nu, tas ir par traku.
Paldies, ka pavadīji mani mājās.
- Jā. - Nebija nepieciešams,
bet nudien novērtēju.
Nē, prieks to darīt.
Un lai gan es neticu mīlestībai,
es ticu bruņnieciskumam.
Tātad es gribu būt pilnīgi atklāts
un pateikt,
ka es šodien lieliski pavadīju laiku.
Labi, jā. Es arī.
- Ļoti patīkams pārsteigums. - Labi.
Un turklāt es vēlētos piebilst...
Tas ir lieki, bet saki.
Priecājos, ka nepalaidām garām
šo neparasto pieredzi,
ko mēs ar tevi sākam piedzīvot.
Neparasto? Nē.
Nedomāju, ka tik tālu esam tikuši.
Un...
šovakar mēs to nedarīsim.
Jā, žēl, bet vari man uzrakstīt.
Nedēļas nogalē esmu brīva.
- Ja? - Jā.
Labi.
- Labi. - Gaidīšu.
- Ja? - Jā.
Tuvošanās... neparasti.
Labi.
Kas, pie velna?
Nevar būt, ka jūtu tauriņus vēderā.
Vienkārši esi izsalcis. Jāpaēd.
Pagaidi.
Tu jau ēdi gan maizi, gan burgeru.
Velns!
- Nu velns! - Velna milti.
Nē, nē, nē.
Tu neesi tāds puisis.
Nav par ko satraukties.
Ei. Kurš vēlas virtuļus?
Atvaino, tēt. Tēvocis Pats jau gatavo brokastis.
O! Vai nav laimīgs mājsaimnieks?
Nezinu, vai to aptverat,
bet šodien atzīmējam
divas nedēļas un divas dienas,
kopš tēvocis dzīvo pie mums. Vai nav brīnišķīgi?
Ja esmu nasta,
saki, un es došos prom,
- draugs. - Nu nē.
Tēvocis Pats nekur neies.
Viņš mums uztaisīja pankūkas. Tu ko tādu nekad nedari.
Jā, jo es pērku virtuļus. Mana specialitāte.
Daru to kopš jūsu bērnības.
Un es jums garantēju:
mani virtuļi ir labāki par tām pankūkām.
Nezinu, tēt. Šīs pankūkas ir lieliskas.
Turklāt izmazgāju veļu, un, Finbār...
turpmāk es priecātos,
ja slapjos dvieļus nemestu lejā pa kāpnēm.
Tāpēc tur nolikts pītais grozs.
Vai dzirdat dūcošu troksni virtuvē?
Dzirdu to pēdējās...
divarpus nedēļas.
Līdzinās oda dūkšanai pie auss.
Visu laiku sūdzas un vaimanā.
Vai jūs to nemaz nedzirdat?
Neņem galvā, tēvoci Pat.
Darām to visu savu dzīvi.
Jā, neklausies viņā.
Lūdzu, turpini stāstīt par tanti Molliju,
jo Berijs, "virtuļu kaste",
nekrietni tevi pārtrauca.
Tik brīnišķīgi,
cik jūs ar viņu esat tuvi.
Jā, mums viņa bija vairāk māte
nekā mūsu pašu.
Lai vai kā.
Jau biju aizmirsis, cik viņa ir skaista.
Viņai piemīt īpaša aura.
Vai esat pamanījuši?
Kad viņa ienāk, uzreiz kļūst gaišāks?
Aura?
Nē. Es nu gan neesmu pamanījis nekādu sasodītu auru.
Un tev arī nevajadzētu.
Zini, kāpēc?
Viņa ir tava brāļa sieva.
Manuprāt, vairs nav.
Es nedrīkstu teikt, ka viņas dēļ kļūst gaišāks?
Nē. Kamēr dzīvo manā mājā, nedrīksti.
Kad atradīsi sev dzīvokli kā pieaudzis vīrs,
varēsi izkliegt to no jumtu korēm, man vienalga.
Tēt, tu esi pilnīgi traks.
Tomas, nepiekrītu, kā tu to saki,
bet es piekrītu domai.
Ja kādam šeit vajadzīgs
psihiatrs, tad tas esi tu.
Pagaidiet, atvainojiet. Kurš no jums apmeklē psihiatru?
Tante Mollija tēvocim Patam iedeva sava bijušā terapeita vārdu.
Ko viņa izdarīja?
Kopš kura laika viņa iet pie terapeita?
Un vēl svarīgāk - kāpēc?
Tu joko?
Tavs vecākais brālis, viņas vīrs,
krāpa viņu un tad nomira.
Ja kādam to vajag, tad tā ir viņa.
Labi. Un kāds ir tavs iemesls, Patrik?
Tēt!
Tante Leslija viņu pameta, izmeta no mājas.
Tēt, neuzvedies dīvaini.
Mamma mūs sūtīja pie terapeita,
kad jūs abi izšķīrāties.
Tas bija lieliski. Mums abiem tiešām palīdzēja.
Ko viņa izdarīja?
Un kāpēc es to dzirdu pirmo reizi?
Varbūt iemesls ir tava pašreizējā reakcija.
Tēvoci Pat, vai jau bija pirmais apmeklējums?
Nē. Tāpat kā jūsu tēvs, es esmu rezervēts.
Bet pēc šī trauksmainā gada
pasauli redzu jaunā gaismā.
Jaunā gaismā? Tas izskaidro,
kāpēc brāļa atraitnē pēkšņi
saredzi īpašu auru.
Jēziņ, atgriezāmies atkal pie tā.
Berij, vienmēr esi baidījies no pārmaiņām.
Bet tavai meitai ir taisnība.
Vairs nav deviņdesmitie.
Ei, Patrik, zini ko? Sāku prātot,
ka slikti ietekmē manus bērnus,
pavēršot viņus pret mani.
Un tas atgādina manu teoriju.
Redzi, ģimene... ir kā
- trauks ar augļiem. - Nu nē.
Un ja traukā ir sabojājies ābols,
- sapuvis ābols, tad... - Tēt!
- Ko nodara visiem... - Pirmo reizi bija jautri.
Jā, nē, bija. Šķita ļoti smieklīgi.
Jā, noteikti. Bija jautri.
Redziet, brālim taisnība.
Viņš ir gudrs.
Atkal jau, Berij. Deviņdesmitie...
Ir aizgājuši uz visiem laikiem.
Laiks pieaugt, mans draugs.
Laiks pieaugt.
Nu jā, mājai vajadzīgs neliels remonts.
Jā, virtuvi varētu modernizēt.
Tu tā domā?
Nešķiet, ka mākslīgais ķieģelis ir izgājis no modes?
Domāju, ka zaudēja popularitāti
- kaut kur astoņdesmito gadu vidū. - Jā.
Zini ko? Ikreiz, kad te atgriežos,
atmiņas atgriežas...
tās plūst aumaļām.
Noteikti.
Kad te ievācos, biju vēl bērns.
Tas bija pēc kāzu nakts.
- Laiks skrien, vai ne? - Jā.
Pagājuši 30 gadi.
Kā tas tik ātri paskrējis?
Vai ne.
Man joprojām ir sajūta, ka esmu tāds pats kā 20 gadu vecumā.
Tad, protams, ieskatos spogulī.
Jā, nu, pie velna.
Jā, mēģināju te dzīvot,
kad Džeks nomira.
Pārāk vientuļi.
Sāpīgi. Bēdīgi.
Pirms vairāk nekā 20 gadiem.
Kāpēc tik ilgi paturēji māju?
Berijs un Patriks.
Viņi nebija gatavi
pārdot savu bērnības māju.
Nekādi to negribēja.
Tāpēc es to izīrēju. Bijis diezgan ienesīgi.
Ko viņi tagad saka par pārdošanu?
Neesam to pārrunājuši.
Gan jau būs asaras.
Īpaši no Patrika.
Gribu sākt ar to, ka...
Man sevi bija jāpārvar, dakteri Sabatīno.
Lūdzu, sauc mani par Selu.
Sels?
Nedomāju, ka jutīšos ērti.
Pārāk neformāli.
Pārāk neformāli, ņemot vērā to, kā šeit komunicēšu.
Un kā tu šeit komunicēsi?
Kā ar ārstu, nevis kā ar kaut kādu Selu.
Ja gribi saukt par doktoru Sabatīno,
varam mēģināt tā.
Bet mani interesē,
kāpēc saukt par Selu nav ērti?
Tas būtu līdzvērtīgi saukšanai par tēvu Dolanu
vai tēvu Makgevinu, Džo vai Maiku.
Tā nav pareizi.
Aiz cieņas.
Tātad tu esi praktizējošs katoļticīgais?
Patiesi.
Kura sieva ir pieprasījusi šķiršanos?
Un skaidrs, ka tas ir ļoti smags grēks.
Vai arī sieva ir katoliete?
Nepraktizējoša.
Viņa ir apstrīdējusi dažas nostājas
baznīcā pret sievietēm.
Kā bijusī katoļticīgā, pilnībā saprotu.
Atgādina joku, ko nesen dzirdēju,
kas jums varētu patikt.
Kāds ir augstākais amats,
ko sieviete var ieņemt katoļu baznīcā?
Mūķene.
Saprati? Mūķene, nekādu amatu.
Atvaino. Tas bija nesmalkjūtīgi.
Tātad pastāsti, Patrik,
kā es varu tev palīdzēt?
Diemžēl...
Sel...
nedomāju, ka varat.
Paldies par jūsu laiku.
Nevar būt.
DR. SABATĪNO, PSIHOANALĪTIĶIS
Joki par mūķenēm?
Tas viņam šķiet smieklīgi.
Iedomājies tik. Ir cilvēki, kas par šo smejas?
Vienvirziena biļete uz elli, draugi.
Patrik?
Patrik!
Patrik Makmalen!
Ak dievs. Man šķita, ka tas esi tu.
Sūzena? Nespēju noticēt!
Pagājuši vairāk nekā 30 gadi. Izskaties tieši tāpat.
Tu arī.
Kad pagāji garām Sela kabinetā,
uzreiz zināju, ka tas esi tu.
Tu gribēji teikt Dr. Sabatīno? Vai viņš ir arī tavs terapeits?
Man tā nevajadzēja teikt.
Mana pirmā un pēdējā reize ar Dr. Selu.
Izskatās, ka turpmāk nāksies
iet uz grēksūdzēm pie tēva Makgevina.
Skaidrs.
Jauki, ka neesi daudz mainījies.
Kā ar tevi? Tagad esi Bruklinā?
Jā. Pēc bērnu piedzimšanas
mēs atstājām Apervestsaidu,
ko tētis man nekad nepiedeva,
un pārcēlāmies šurp, tepat blakus kvartālā.
Bet tagad esmu šķīrusies, bērni izauguši,
tēta jau sen vairs nav, esmu viena pati.
Jā, daļēji tāpēc
devos pie jaukā daktera.
Pats drīz šķiršos.
Man žēl to dzirdēt.
Bet ar laiku kļūst vieglāk.
Ja paveicas, var kļūt jautri.
Paklau, labprāt paliktu un pļāpātu visu dienu,
bet man jāatgriežas uz seansu.
Varbūt kādreiz varam paēst pusdienas kopā.
Vai iedzert. Vai iziet pastaigā? Vienalga.
Piezvani man uz biroju.
Mums joprojām ir tas pats numurs. Spēj noticēt?
Zini, kas ir traki?
Neatceros, ko vakar ēdu pusdienās,
bet visas atmiņas no tā laika?
- Saglabājušās te. - Labi!
Tad piezvani man, ja vēlies.
Ja ne, bija lieliski tevi satikt.
Vai esi prātojis, kāpēc Mollija neprecējās vēlreiz,
kad tēvocis Džeks nomira?
Nekad neesmu par to domājis.
Pilnīgi vienalga.
Zini, neatminos, ka viņai būtu
kāds pastāvīgs draugs.
Un ko saki par Pateicības dienas runu,
ka man vajag vairāk pieredzes
un seksa partneru?
Viņa varētu būs atkarīga no seksa.
Veselīga seksuālā dzīve un nevēlēšanās precēties
nepadara par atkarīgu no seksa.
Tava katoļu audzināšana
liek tev kritiski vērtēt
pilnīgi normālas vēlmes un impulsus.
Bet vai tev nešķiet dīvaini, ka viņai nav bērnu?
Nemaz.
Pārāk aizņemta, palīdzot tēvam ar mums.
Jā, bet tas nav viens un tas pats.
Runājot par tēti,
kāpēc nekad neapprecējās vēlreiz?
Jo viņš divreiz piedzīvoja vilšanos.
Trešā reize varētu būt veiksmīga.
Es tā nedomāju.
Šķiet, ka viens pats ir ļoti laimīgs.
Tētis nav laimīgs būt viens.
Kāpēc tad viņš ar prieku
ļāva mums ievākties atkal mājā?
Viņš ir vientuļš. Tāpēc.
Vientuļš? Tētis? Nekādā gadījumā.
Dzīvo tikpat burvīgu dzīvi kā vienmēr.
Nespēju noticēt tam, ko pašreiz redzu.
Ideālā un Briesmīgais pavada laiku kopā?
Nespēju pat izteikt, kā priecājos,
ka dzīvojat šeit.
Labi, daļēji tāpēc, ka mājā rodas
mājīgums, kas silda vecā vīra sirdi.
Ko es tev teicu?
Bet es gribēju jums pajautāt.
Vai esat ar mieru te palikt,
pa ja tēvocis Pats dzīvo pagrabā?
Sakiet kaut vārdu,
un es ar prieku viņu izraidīšu no mājas.
Jā, tēt, viss labi. Jā.
Bērni, es prātoju,
ja jūs paliekat mājās šovakar,
varbūt mēs varam paēst
vakariņas trijatā?
Atvaino. Tēt, man šovakar ir randiņš.
- Priecājos par tevi. - Paldies.
Patriša?
Pieņemu, ka šovakar nav randiņa.
Tad varbūt varam
sākt rotāt eglīti.
Es būšu te, slīkšu pašnožēlā,
vaimanāšu par dzīvi,
kādai tai vajadzēja būt, un piedzeršos.
Vaimanas par dzīvi un piedzeršanās.
Ko tas jums atgādina?
- Vecmāmiņu. - Tieši tā.
Un vēlreiz...
Tas viss silda vecā vīra sirdi.
Varbūt tev ir taisnība.
Ja viņš priecājas,
ka paliksi uz vakariņām,
tad noteikti ir vientuļš.
Kam domāta šī?
Noteikti vēlēsies to nolikt, kur paņēmi.
Pretīgi!
Tātad pēc Džeka nāves vairs neapprecējies?
Ja godīgi, īsti nav bijusi interese.
Sākumā tas bija
ļoti smagi, tāpēc...
Jā, atminos, ka dzirdēju par jūsu nesaskaņām.
Bija tikai viena nesaskaņa.
Viņš mani krāpa.
- Jā, tā ir liela nesaskaņa. - Jā.
Kā ar tevi? Kā tev iet?
Atsāki iet uz randiņiem vai...
Mēģināju, bet pamatīgi izgāzos.
Ko?
Viņa bija mans sirdsāķītis no vidusskolas,
ja spēj noticēt. Sazinājāmies Facebook.
Tiešām?
Cilvēki tiešām tā dara?
Oho. Kā tas bija?
- Pēc tik daudziem gadiem? - Pēc četrdesmit.
- Četrdesmit? - Četrdesmit gadi, jā.
Tagad viņa ir briesmīga, toreiz arī tāda bija.
Ceru, ka neiebilsti,
bet tev ir ļoti jauks smaids, kad smejies.
Paldies.
To visvairāk atminos par tevi.
Kad strādājām kopā.
Tavu smaidu, tas bija tiešām jauks.
Volter, tu sit man kanti?
Ko? Nē, nē. Tev ir jauks smaids.
Tas arī viss.
Nu, paldies.
Un paldies, ka atvedi.
Tiekamies nākamnedēļ par līgumu.
Labi.
Labi. Tas bija patīkams pārsteigums.
Viņš ir jauks!
Vai pārāk jauks?
Pati zini, kādi ir jaukie vīrieši.
Sākumā kļūst sentimentāli, pēc tam uzmācīgi.
Uzmācība tev nepatīk.
Tu skrien notikumiem pa priekšu.
Pat nezini, vai ir ieinteresēts.
Ja viņš būtu ieinteresēts,
vai neaicinātu uz randiņu?
Vai neaicinātu uz randiņu?
Domāju, ka aicinātu.
- Hallo? - Sveika, te es, Volters.
Vēl sēžu automašīnā,
no kuras tikko izkāpi.
Vēl tepat, ne biedējošā veidā.
Vienkārši prātoju, varbūt mums abiem vajadzētu...
Aiziet uz randiņu?
Jā. Tieši tā.
Es arī tā domāju.
Lieliski. Zinu lielisku itāļu restorānu.
Vai sestdien tev būtu laiks?
Labi. Lieliski. Es varu gatavot.
- Pat labāk. - Lieliski.
- Tiekamies sestdien. - Labi.
- Atā. - Atā.
Volters.
Cik neticami!
Vienmēr esmu teicis, ka lielpilsēta ir maza,
īpaši Bruklina.
Ko tu darīsi, lielais vīr?
Piezvanīsi vai nē?
Tev viņai jāpiezvana, tēvoci Pat.
Jums noteikti daudz kas stāstāms.
Paskaties, es ieguglēju viņas vārdu.
Izrādās, ka nozīmīga modes pasaulē.
Sava uzņēmuma vadītāja.
Jā, tas bija viņas tēva uzņēmums.
Ražoja neglītākos džemperus, kādi redzēti.
Vairs ne. Uzņēmums tikpat nozīmīgs kā Donna Karan,
un paskat, kāds viņai dzīvoklis.
Oho! Labi, Patrik, pieļauju,
ka viņai tai mājā ir lieka guļamistaba,
un tā būtu daudz labāk
nekā gulēt manā pagrabā. Ko saki?
Ja šeit neesmu gaidīts,
tikai pasaki, un es iešu prom.
Vai apsoli?
Jēziņ, nespēsiet noticēt, kas zvana.
Tas, kurš vēlējās vēl ar kādu pārgulēt.
- Varu nolikt? - Ko man darīt?
- Neatbildi. - Atbildi.
- Es atbildēšu. - Ai, ai, ai.
Kāpēc teici, lai atbild?
Velns, centos tikt vaļā no šī čaļa!
Viņai patīk tas puika.
- Hallo. - Sveika.
Gribēju pajautāt, kā tev iet.
Nav labi, ja jāsaka godīgi.
Tiešām? Man arī. Es pēc tevis tik ļoti ilgojos.
Jēziņ...
Tik atvieglota to dzirdēt.
Laikam tad neesi nekur devies
gūt jaunu pieredzi.
Ko?
Nē. Īsti ne.
Kā ar tevi?
Nē, protams, ne.
Pat ne uz vienu randiņu?
Nē. Kāpēc?
- Vai esi bijis uz randiņu? - Jā. Skaidrs.
Bet man tas nepatika. Viņas nebija tādas kā tu.
Pat ne tuvu.
Cik jauki, ka tā saki.
Jā. Jā, viņas bija nedaudz neveiklas.
Meitenes, ko satiku Bumble.
Tiešām?
Tātad ir...
vairākas. Tātad...
Vai bija viens randiņš ar vairākām meitenēm?
Vai dažas meitenes nopelnīja otro randiņu?
Tu dusmojies?
Man šķita, ka tā vienojāmies.
Nē, tu tā gribēji.
Es pateicu, ka mani tas neinteresē. Tātad vienošanās nebija!
Bet mani interesē.
Kā bija?
Pārgulēt ar citu?
Pieņemu, ka pārgulēji ar viņām.
Nē, ne ar visām.
Tikai ar vienu.
Tēt, viņš ir maita!
Ko? Kas notika?
Negāja labi?
Nē, negāja labi.
Viņš ir pilnīgs maita!
Svētā debess. Man bija bail,
ka viņa teiks, ka kāzas atkal notiek.
Tās ir lieliskas ziņas.
Tavai meitai ir emocionāla krīze.
Un tu reaģē šādi?
Jā, jo es jau tev skaidroju,
man tas puika nepatīk,
un nebūšu priecīgs, kamēr viņš nebūs prom.
Un vai zini, ko vari darīt, lai palīdzētu šai lietā?
Varbūt aizlūdz par to.
Vai vēl labāk,
nākamreiz misē aizdedzini sveci.
Baznīcā sveci aizdegšu tikai tāpēc,
lai glābj tavu dvēseli.
Arī to es novērtētu.
Jā, nē, mans tētis ir lielisks.
Mēs esam ļoti tuvi.
Bet pirms daudziem gadiem viņš pārcēlās uz Kaliforniju,
kad apprecējās vēlreiz, tāpēc...
Un tava mamma?
Nē, viņa neapprecējās,
viņa tikpat kā neiet uz randiņiem kopš šķiršanās no tēva.
Šķiet, ka, viņasprāt, neviens vīrietis
nav viņai gana labs.
Vai arī man gana labs.
Skaidrs.
Jā, nu... Es esmu viņas vienīgais bērns,
tāpēc viņa varbūt nedaudz par daudz sarga.
Kā ar tevi? Brāļi? Māsas?
Jā, man ir jaunāka māsa,
Patija Ideālā.
Nav ideāla, ne tuvu.
Nē, mēs nemaz neesam līdzīgi.
Visu mūsu mūžu mēs kāvāmies.
Un parasti es biju
zaudētājs pēc viņas labā āķa sitiena.
Tātad jūs tiešām kāvāties ar dūrēm?
Jā, jā.
Vasarās, kad palikām pie tēta,
mums bija ģimenes tradīcija,
kur ikreiz, kad padzirdēja, ka kliedzam viens uz otru,
viņš iezvanīja zvaniņu, paķēra boksa cimdus,
un tad mēs cīnījāmies
pagalmā.
Un piebildīšu, ka tā ir milzu drosme
atzīt, ka māsa uzveic.
Tātad vairāk esi mīlnieks nekā cīnītājs.
Tāds ir tavs attaisnojums.
Tas īsti nav attaisnojums.
Vairāk...
goda zīme.
- Tiešām? - Jā.
Paskatīsimies.
Svētie Ziemassvētki.
Vai ne?
Kas, ellē, tas bija?
Es nezinu.
Vai esi ko līdzīgu jutis iepriekš?
Nē.
Es arī ne.
Labi. Pateikšu to tagad.
Es nemeklēju puisi.
Es nemeklēju draudzeni.
Ne tuvu. Manas galvenās rūpes ir karjera.
Man vajadzēja pārcelties uz citu
valsts daļu īstenot sapni.
Nevaru būt saistīts ar nekādām papildu...
- kaislībām. - Tātad esam vienisprātis.
Šis nebūs nopietni.
Nē, vienkārši izklaidējamies.
Labi, forši.
Atvieglojums...
Bet klau, vai tu arī to juti, ko?
Velns.
Zini...
varbūt mīlestība nav tik traka doma.
Visi tik atzinīgi par to izsakās.
Kāpēc tev nepamēģināt?
Vienkārši pamēģini.
Vienkārši ļaujies tai, izbaudi to.
Nē, paga, paga. Ko tu runā?
Ko tu runā?
Vai gribi teikt, ka esi viņā iemīlējies?
Nē! Nē, nē, nē.
Neaizrausimies.
To es nesaku.
- Čau, tēt. Tu mājās? - Jā.
Viesistabā ar tavu tēvoci.
Sveiki.
Ei.
Tātad...
Pagājušonakt...
man bija labākais randiņš dzīvē,
viennozīmīgi.
Jā, džemperis ir uzvilkts otrādi.
Un ar priekšu uz aizmuguri.
Nekad iepriekš ko tādu neesmu jutis,
un jāatzīst, ka tas ir nedaudz satraucoši.
Tā man ir nezināma teritorija.
- Pastāsti mums. - Jā, kaut to spētu.
Pat nezinu, kur sākt.
Kā esmu teicis iepriekš,
neticu liktenim
vai īstai mīlestībai, vai tādiem niekiem.
Bet šis?
Šis bija neprātīgi labi.
Man pat ir mazliet neērti
- par to runāt. - Jā, sasodītais Jēzu.
Tev būtu jākaunas. Ieklausies sevī.
Es zinu. Velns.
Vīri, lūdzu, nepalieciet rupji.
Un, Berij, tā Kunga vārdu nevajag veltīgi valkāt.
Atvainojos, vainīgs. Piemirsu,
ka pie mums tagad dzīvo svētais.
Patrik, kamēr esi te, es centīšos
runāt pareizi.
Pārmetu krustu un deru pie sasodītā Kris...
tofera.
Nav smieklīgi. It nemaz.
Nē, nav gan.
Zini, kurš vēl nesmejas?
Kas?
Dievs.
Tomas, neklausies savā rupjajā, ciniskajā tēvā.
Par to nav jākaunas.
Mīlestības apsēstība ir nelaime,
no kā daudzi Makmaleni ir cietuši.
Mani ieskaitot.
Un šis tēls arī cietis, varu piebilst.
Priecājos, pāriet no paaudzes uz paaudzi.
Vēl viens romantiķis, kas turpina šo sapni.
Pagaidi. Vienkārši... tā ir viņa.
- Hallo? - Sveiks, kā iet?
Nekad nav bijis labāk. Stāstu tēvam un tēvocim par tevi.
Nevar būt, jo es tikko stāstīju
par tevi mammai.
Un viņa domā, ka tu varētu būt radinieks
puisim, ar ko viņa draudzējās.
- Nedraudzējos ar viņu. - Vai tavu tēti sauc Berijs?
Diemžēl jā. Tā ir.
Tēt, tu draudzējies ar viņas mammu.
Tiešām?
- Kā viņu sauc? - Kā viņu sauc?
Nīna Mārtina.
Nīna Mārtina?
Tu joko? Tiešām?
- Ei, ei. - Viņš nāk šurp.
- Esi tik labs. - Jā.
Pasveicini viņu no manis.
- Viņš sūta sveicienus. - Viņš sūta sveicienus.
Sveiks, Berij.
Un viņa tagad piesarkst,
- kas ir nudien jauki. - Nemaz. Izbeidz!
Bet es ceru, ka tas nemainīs
tavas jūtas pret mani.
Nē, it nemaz. Man tas šķiet smieklīgi.
Jā, man arī. Labi, forši.
Tātad tiekamies sestdien vakarā.
Jā, noteikti.
- Tad tiekamies. - Lieliski.
Tad tiksimies, jā.
Labi, atā.
Cik neticami!
Kā tas ir iespējams?
Nu kas tad... Kas tu esi?
Vidusskolā bijām draugi.
- Labi. Forši. - Un tad...
- Un tad atkal koledžā. - Tiešām?
- Viņš bija tavs puisis? - Nebija.
Cik ilgi?
Nebija mans puisis.
Jā, pāris reižu, kad mums bija 20.
Pāris reižu?
Labi, ko jūs darījāt?
Tusējāt pa gultu deviņdesmitajos?
Par ko tu mani uzskati?
Un tad, jā, laikam
pēc tam, kad viņa izšķīrās...
- Un tad pēc tavas mātes... - Tēt, nē!
Jūs esat seksa draudziņi?
Jēziņ, mēs bijām draugi.
- Tikai draugi? - Mēs bijām draugi.
Draugi, kas kopā izģērbjas pliki...
Kāpēc tu tā saki?
Mēs bijām draugi, skaidrs?
- Lai paliek. - Labi.
Es eju prom.
- Mammu! - Es eju prom.
Gribu dzirdēt jūsu seksuālos piedzīvojumus.
Vai man jāsatraucas,
- ka starp jums var būt kas dīvains? - Nē, it nemaz.
- Tas bija ļoti sen, skaidrs? - Skaidrs.
- Labi. - Nav par ko uztraukties.
Labi, jo man tiešām patīk šī meitene.
Tāpēc, lūdzu, uzvedies labi.
Labi?
Par ko tu mani uzskati?
Spēj noticēt? Nīna Mārtina!
Lieliski jaunumi.
Zinu, ko tu domā.
Tu esi slims un prātu zaudējis indivīds.
Tu dzirdēji, ko viņš teica.
Viņam tiešām šī meitene patīk.
Viņam nevajag, lai tu to izjauc.
Izjaucu?
Labi, cik ilgi tu taisies te palikt?
DUKAKIS SANTEHNIKA
Viņš ir klāt. Kā tev iet, Sem?
Labdien, Makmalena kungs.
Paklau, man jāatvainojas.
Kaut būtu varējis atbraukt pirms nedēļas.
Māsa man lika noskrieties
- kā trakajam. - Tu joko?
Tu man ļoti izpalīdzi.
Nāc iekšā.
- Vai augšstāvā? - Jā.
Nāc līdzi.
- Te kāds ir? - Durvis ir vaļā.
Negribu traucēt, bet beidzot dabūju santehniķi.
Ieradies salabot izlietni.
Vai esi gandrīz beigusi?
Tagad esmu.
Sem. Patija. Patij. Sems.
Pasauc, ja kas vajadzīgs.
Paldies, Makmalena kungs.
Atvaino. Tūlīt došos prom.
Nezinu, vai dzirdēji, ko tēvs teica.
Esmu Sems.
Sems Dukakis.
Jēziņ, Patij, tas nu gan nepatīkami.
Tu mani neatceries?
Kādreiz dzīvoju šajā ielā.
Savulaik spēlējāmies kopā,
kad ar brāli brauci ciemos vasarās.
Tā gan. Sveiks.
Cik ilgs laiks pagājis? Kļūstu aizmāršīga.
Diemžēl tā ir.
Mēs vienreiz skūpstījāmies, vai ne?
Vorenas kundzes pagalmā?
Bija spēle ar pudeli.
Vasarā pirms vidusskolas?
Vasarā pirms vidusskolas. Jā, jā.
Mans vasaras galvenais notikums.
Bet tā vairāk bija buča,
nevis kārtīgs skūpsts.
Šķiet, ka uz vaiga.
Atceros, ka nejuties īsti labi.
Tev sāpēja vēders, atraugas vai kas tāds?
Brīnišķīgas atmiņas.
Tagad atceros gan.
Bet ļaušu tev ķerties pie darba.
Problēma ir izlietnē, bet jau to zini.
Labi.
Tēt?
Mums ir problēma. Zini, kas tur augšā ir?
Jā. Es viņu izsaucu, atceries?
Sems Dukakis, kas dzīvo netālu.
Mēs spēlējāmies bērnībā kopā.
Vai tu to zini?
Viņš ir ļoti glīts,
ļoti jauks, pievilcīgs puisis,
kurš dzīvoja mājā ar trim trakajām māsām?
Jā, vispār atceros gan.
Nespēju noticēt, ka tas ir viņš.
Tu nesaproti. Es biju viņā iemīlējusies līdz ausīm.
Ik vasaru, kad atbraucām pie tevis,
mēs pavadījām laiku tepat kvartālā kopā ar viņu
un visiem viņa draugiem, un nu...
visi mani ignorēja, jo es biju tāda muļķe.
Izņemot viņu.
Kur ir problēma?
Viņš ir pirmais puisis, ko skūpstīju.
Tik un tā neredzu problēmu.
- Es viņam uzvēmu. - Tā ir problēma.
Kas viņam vainas? Briesmīgi skūpstās? Nelabi ož elpa?
Nē, mēs griezām pudeli,
kāds atnesa alu,
un nekad nebiju spēlējusi pudeles griešanu,
nekad nebiju dzērusi alu.
Pēc notikušā varu spriest,
ka vajadzēja dzert alu pēc skūpsta.
Jā, un man droši vien vajadzēja
vairāk skatīties, ko jūs darījāt,
kad te dzīvojāt.
Un ko tu darīsi?
Varbūt uzej augšā
un vēl mazliet aprunājies?
Kāpēc lai es tā darītu?
Pati teici, ka biji ieķērusies viņā,
un tagad esi brīva.
Tas bija pirms 15 gadiem.
Un es neesmu brīva. Paņēmām pauzi.
Kā tu domā, ko Terenss Džozefs
pašreiz dara?
Sēž mājās un tvīkst pēc tevis?
Vai varbūt "plāno"
savu nākamo pieredzīti?
Man vajadzētu uziet augšā.
Patsa, pirms tu ej.
Varbūt paņem krūzi kafijas.
Izskatīsies mazāk uzkrītoši.
Laba doma.
Nu, labi.
Šoreiz tavam tēvam ir taisnība.
Terenss Džozefs, iespējams, tagad
ir ceļā uz kārtējo jauno pieredzi.
Zini ko?
Lai iet ratā.
- Sveika. - Sveiks.
Tētis uztaisīja kafiju.
Gribēju pajautāt, vai vēlies.
Jā, paldies! Patiesībā...
- Tieši laikā. Esmu pabeidzis. - Lieliski.
Gribi paskatīties pati?
Protams. Lūdzu.
Ņem.
- Paldies. - Nav par ko.
- Jā. - Lūdzu.
Strādā kā jauns.
Zinu, ka tas ir novēloti,
bet es gribēju atvainoties
par to vakaru ar vemšanu.
Nesatraucies.
Jā, ieguvu lielisku pirmā skūpsta stāstu.
Un nodrošināja to, ka nekad tevi neaizmirsīšu.
Tiešām? Tas bija tavs pirmais skūpsts?
Jo man tas arī bija pirmais.
Jā, tas jau nebija īsti skūpsts.
Nē! Nē, laikam nebija gan.
Beidzās, pirms vispār bija sācies.
Nu, redzu, ka tev tas sagādājis
pamatīgu pārdzīvojumu,
tātad, ja tu vēlies man to atlīdzināt...
Ļauj tevi aicināt uz randiņu.
Ko? Īstu randiņu?
Jā. Īstu randiņu.
Vai par traku tā aicināt?
Aizspriedumi pret santehniķiem?
Nē, vienkārši...
Tas ir sarežģīti, jo...
Zini ko? Iešu ar prieku.
Labprāt iešu ar tevi uz randiņu.
Labi.
Lieliski.
- Sarunāts. - Sarunāts.
Forši.
Ei, Patij! Ei, Sem!
Vai esat beiguši?
Nāku, tēt!
Man jāiet.
Jā. Jā, jā, jā, tiekamies...
"Ovēlijā" sestdien astoņos.
- Labi? - Jā.
Sarunāts.
- Tiekamies. - Jā.
- Atā. - Atā.
Pastāsti vairāk par tevi un Lesliju.
Sagājām kopā pēc tam, kad mēs abi pašķīrāmies,
un es aizbraucu uz Kaliforniju.
Jā, jā, jā. To visu es zinu.
Tu negribēji strādāt pie mana tēva.
Tu ienīdi džemperus.
Aizmuki uz Kaliforniju. To visu es sapratu. Nē.
Pastāsti, kad nonāci pie secinājuma, ka viņa tevi vairs nemīl.
Cik dziļas sarunas.
Šķita, ka atnācām papļāpāt
un apēst kēksiņu.
Esi daudz laika pavadījusi ar Dr. Selu.
Nē, ja godīgi...
Pirms piecpadsmit gadiem.
Viņa gribēja palikt Kalifornijā.
Pārcēlāmies uz austrumu krastu, jo domājām, ka bērniem
jābūt ģimenes tuvumā.
Bet kā jūties tagad,
kad šī dzīves daļa noslēgusies?
Bērni ir izauguši, pirmo reizi
30 gadu laikā tu esi brīvs.
Daži cilvēki jūtas atbrīvoti.
Man tā bija.
Atbrīvots? Nē.
Jūtos nobijies, vientuļš...
Samulsis.
Bet lielākoties...
es jūtos bēdīgs.
Izklausos pēc emocionāli sabrukuša vraka.
Velns parāvis.
Tante Mollij, šādi ir vēl draņķīgāk.
Jēziņ, tu esi tik piekasīga!
Es ļoti priecājos, ka ej uz randiņu.
Nezinu, vai to spēšu.
Spēsi. Tu izskatīsies fantastiski,
bet novelc tos loferus.
Nē, ne jau kleitā ir vaina, lai cik knapa tā būtu.
Bet viss kopā.
Kādā ziņā - viss kopā?
Tu ej vakariņās.
Un viss.
Ja nevēlies neko citu,
uzreiz nāksi mājās.
Bet tu nevari neiet.
Vismaz ne tad, ja viņš ir jauks.
Viņš ir ļoti jauks puisis.
Labi! Mums patīk jauki!
Bet ne pārāk jauki.
Saproti, ko domāju? Kā Terenss Džozefs?
Nav vajadzīgs, lai ir pārāk jauks.
Kā to saprast?
Pirmo reizi ieraugot to puisi,
skaidrs, ka darīšana ar Šeldonu.
Nezinu, vai saprotu.
"Ņem mani, Šeldon.
Tu esi dzīvnieks, Šeldon. Jāj mani, lielais Šeldon."
Tiesa vai nav tiesa?
Nav ne jausmas, par ko tu runā.
Tiešām?
Kad Harijs satika Salliju?
Nē?
Jēziņ, sajūtos tik veca.
Labi, ļauj man pajautāt...
Sekss ar Terensu Džozefu.
Tas ir briesmīgs, vai ne?
Nē.
Nē?
Labi, es tev pateikšu to,
ko neapzinies,
kas nav ainās no klasiskajām filmām.
Sienas manā dzīvoklī ir ļoti plānas.
Tajā nedēļas nogalē, kad palikāt pa nakti?
Es saņēmu tādu informāciju,
kas atspēko tavu apgalvojumu.
Kā to saprast? Tu mūs noklausījies?
Nē. Bet es centos...
Un es neko nedzirdēju.
Vai apsvēri, ka mēs cenšamies būt klusi,
- lai tevi nepamodinātu? - Tā tas nenotiek.
Nē. Neticu. Nē. Neiespējami.
Skaļš sekss ir tad, kad tas ir labs.
Vajadzēja dzirdēt vismaz to,
ka apspiežat savu kaisli.
Es neko nedzirdēju.
Tāpēc vēl jo vairāk priecājos
par šo randiņu,
un dod man ziņu, ja pārgulēsi.
- Ko? Nē, nē, nē! - Tev tas jādara.
Nē! Pirms mēneša biju saderinājusies.
Kā es varu mesties gultā ar citu?
Terensu Džozefu tas neapturēja, vai ne?
- Sveiks, draugs. - Sveiks.
Man ir alus, kā arī jautājums.
- Tev ir brītiņš? - Jā. Tev, protams.
Skaisti.
Paklau, es gribēju...
vienkārši pajautāt,
kā tev iet
ar jauno draudzeni.
Ak, jā.
Ar Kerenu? Jā.
Iet diezgan labi. Šovakar būs kārtīgs randiņš.
- Viņa vedīs mani uz dejām. - Uz dejām?
- Tu dejosi? - Jā. Es dejošu.
Jā. Viņa vedīs uz balles deju nodarbībām
savā baznīcā kopā ar visiem senioriem.
Šovakar tur būs Ziemassvētku balle...
Jā, zini, Makmaleni īsti
neizceļas ar dejošanas prasmēm.
Ja tev tiešām patīk šī meitene,
varbūt pārdomā šo plānu. Saproti,
- ko es domāju? - Nesatraucies par mani, tēt.
Es protu dejot.
Tātad...
Vai par to tu vēlējies ar mani runāt?
Kā mums ar Kerenu iet.
Daļēji, jā.
Patiesībā šo to prātoju.
Es gribēju vaicāt, vai tev...
gadījumā nav
Kerenas mammas telefona numurs.
Skaidrs...
Nē.
Man nav viņas mātes telefona numura.
Pat ja man būtu, es tev to nedotu.
Nesaprotu naidīgo attieksmi.
Viņa ir sena draudzene. Nevaru piezvanīt?
Nedrīkstu satikties?
Tēt, es tūlīt pat pateikšu,
ka tu viņas mātei netuvosies.
Tu ar viņu neko vairs nepasāksi.
Un ja nu viņa
sazinās ar mani,
tāda iespēja pastāv. Es nezinu.
- Tu to ignorēsi. - Ignorēt viņu?
Gribi, lai izturos rupji? Lai viņu ignorēju?
Jā, varbūt tas būs rupji pret viņu,
bet izrādītu cieņu man.
Tāpēc es tevi lūdzu, tēt.
Izdari pareizo izvēli.
Jēziņ.
Ja viņa man piezvanīs,
varbūt es viņai atzvanīšu. Tikai saku.
Vai zini, par ko Mollija šodien grib ar mums runāt?
Ar viņu vienmēr ir jauki tikties,
tev tā nešķiet?
Ja neesi pamanījis,
es gatavoju ābolu pīrāgu.
Pēc mammas īpašās receptes.
Un es aizsūtīju Tomiju pēc pudeles
tava iecienītākā vīna.
Zini, tas ir nudien rupji
sēdēt telefonā
un izlikties, ka mani nedzirdi.
Piedod.
Kādā vīzē mūsu pieredze...
22 gadus gulējām vienā istabā,
vairāk nekā 50 gadus esam brāļi,
tagad vienu mēnesi tu dzīvo pie manis,
liek domāt, ka man rūp...
vai esmu vai neesmu pret tevi rupjš?
Labi.
Tad varbūt uzklāšu galdu diviem,
un tu pats par sevi parūpēsies.
Labi. Esi tik labs un dari, kā gribi,
jo man tāpat jāiet prom.
Neticēsi, ar ko tikko sarakstījos.
Ar Nīnu Mārtinu.
Viņa saka, lai tūlīt pat dodos pie viņas
un nevilcinos.
Berij, lūdzu!
Es tā pūlējos.
Piezvani viņai un pasaki, ka satiksi rīt.
Lai tā ir dāvana man.
Dāvana tev?
Es tev ļauju dzīvot savā pagrabā,
un nu man jādod vēl kāda dāvana?
Starp citu, liels paldies par vīnu.
Jā, tas ir mans iecienītākais.
Būtu rupji ierasties tukšām rokām.
Rupji pret viņu!
Jā, jā. Tā tas būtu.
Esi tik labs.
Negaidi mani, jo nekad nevar zināt.
Iespējams, šovakar nepārnākšu!
Tā izturēties pret cilvēkiem ir slikti!
Īpaši jau pret ģimenes locekļiem!
Varbūt es te nebūšu, kad tu atgriezīsies, Romeo!
Es nāku.
Labi.
- Sveiks. - Oho.
Drīkst teikt, ka laiks ir bijis dāsns?
Joprojām izskaties sasodīti lieliski.
Nelej medu, Berij.
Bet paldies. Paldies.
Vai tā ir...
Ļoti jauki.
Nenākšu jau tukšām rokām.
Labi, nāc līdzi. Aizver durvis.
Esmu drošs, ka zini,
kāpēc vēlējos tevi satikt.
Jā, zinu.
Un es gribēju pateikt,
ka esmu neprecējies un mani ļoti interesē.
Oho. Labi. Tātad nemaz neesi mainījies.
- Labi, nē. - Kāpēc lai mainītos?
Nē, es...
Es gribēju apspriest situāciju,
kādā esam nonākuši.
Šķiet, ka esam... Ka esam...
- Kā tev iet? - Tiešām labi. Un tev?
- Ko tu dari? - Vienkārši iekārtojos.
- Berij... - Kā sendienās.
Jā, redzu. Vari aiziet apsēsties tur?
- Ej apsēdies tur. - Labi.
Būšu šeit, ja tev mani ievajadzēsies.
Gribu sākt ar to,
ka man šīs attiecības nepatīk,
ceru, ka tev tāpat.
Man nudien nešķiet, ka mūsu domām ir nozīme,
jo viņiem tas ir pie kājas. Pareizi?
Viņi tagad ir pieauguši, var darīt, ko vēlas.
Jo vairāk iebildīsi,
jo vairāk eļļas pieliesi ugunij.
Es vispār tam neticu.
Nemaz. Kerenai mans viedoklis ir svarīgs.
Es nezinu.
Tomijs saka, ka viens pēc otra ir kā traki,
un, manuprāt,
par to vajadzētu priecāties.
Tātad tu to atbalsti?
Man nav tiesību to pieņemt vai nepieņemt.
Savu bērnu mīlas dzīvē,
izņemot meitas, protams,
es tajā visā nejaucos.
Tu nejaucies. Nē.
Mana audzināšana ir pilnīgi pretēja.
Es iesaistos, lai panāktu to,
ko vēlos.
Bet es nesaprotu.
Kāpēc tu iebilsti pret šīm attiecībām?
Ja vien nedomā, ka tas varētu būt nedaudz neērti,
ņemot vērā mūsu vēsturi?
Jā. Tieši tādēļ.
Dieva dēļ. Berij, ja...
Ja tas kļūs nopietni,
mums visu laiku būs jātiekas.
Jā, es par to domāju,
un man jāatzīst, ka tas šķiet aizraujoši.
Ja runājam par bērniem,
domāju, ka mēs skrienam laikam pa priekšu,
jo viņi ir bijuši tikai uz pāris randiņiem.
Dzirdēju, kā viņa par viņu runā.
Nav labi, Berij.
Es negribētu teikt Tomijam,
ar ko viņš drīkst tikties,
tāpat kā negribu tev teikt, par ko domāju,
kopš ienācu pa durvīm.
Es zinu, par ko tu domā.
Šķita, ka tev tas būs kompliments.
- Tiešām? - Un, ja vēlies,
es varētu atkal apsēsties uz dīvāna
vai iečukstēt tev to ausī?
Gribi nākt sēdēt šeit?
Man tā šķiet laba doma.
Manuprāt, tev jāpaliek turpat.
Te kāds ir?
Atvaino, ka nokavēju.
- Nekas. - Sveiks.
Es atvainojos Berija vietā,
lai gan viņš to nedarītu.
Viņam bija citi plāni.
Tātad būsim divi vien?
Jā, ja nu vienīgi kāds no bērniem atgriežas agrāk.
Nevaru palikt pārāk ilgi,
bet es atgriezīšos apciemot Patiju,
lai uzzinātu, kā viņai gājis.
Jā, nu...
Tad es varētu vairs nebūt šeit.
Vai tev ir randiņš?
Es izvākšos.
Zem viena jumta ar Beriju
vairs ilgāk nevaru palikt.
Neiespējami.
Tāpēc es gribēju
parunāt par vēl kaut ko.
Es...
Prātoju, vai kādu laiku es varētu palikt
mūsu vecajā mājā, ja neiebilsti.
Zinu, ka pašreiz nav īrnieka. Tā tu teici.
Taisījos runāt ar tevi un Beriju,
ar jums abiem, šodien,
jo es plānoju māju pārdot.
Māju pārdot?
Kāpēc...
Kāpēc vēlies māju pārdot?
Es tur vairs nedzīvoju.
Neesmu tur dzīvojusi 20 gadus.
Bet tā ir mūsu ģimenes māja.
Tur ir visas mūsu ģimenes atmiņas.
Ja pārdosi māju, viss zudīs.
Zinu, bet, godīgi sakot, man
laikā starp Džeka neuzticību
un cīņu ar vēzi...
Šīs atmiņas nav lieliskas.
Un Berijs par to nezina?
Nē. Šodien taisījos jums abiem to pateikt.
Viņam būs vienalga.
Bezsirdis.
Klau, varbūt es varu to māju nopirkt.
Varbūt tu vari to māju nopirkt!
Jā! Pareizi. Problēma atrisināta.
Bet pagaidi.
Tātad attiecības ar Lesliju tiešām ir cauri?
Nav iespējas izlīgt?
Nē. Tur viss ir beidzies. Tā ir labāk.
Un, godīgi sakot, kaut es to būtu pamanījis agrāk.
Gadiem ilgi tas viss jau bija skaidrs.
"Es tevi vairs nemīlu."
Ar lieliem burtiem.
Atvainojos.
Sveika.
- Sveiks! - Sveika!
Viņa atnāca.
- Kā klājas? - Labi.
Vai te būs labi?
Jā. Lieliski.
Labi, es paņemšu tavu mēteli.
- Paldies. - Jā.
Oho!
Jāsaka, tu izskaties neticami skaista
tajā kleitā.
Tante man to aizlienēja.
Man personīgi tā šķiet par traku,
bet viņa uzstāja, lai šovakar to velku.
Nē, nē. Viņai ir pilnīga taisnība.
Jā.
Kā tev klājas?
Man iet lieliski. Saku godīgi.
Es...
Esmu randiņā ar tevi.
Kas var būt labāks? Vai ne?
- Un kā tev? - Labi.
Bet...
Man tev kaut kas jāpasaka,
pirms turpinām.
Vari padomāt, ka esmu briesmīga,
bet, manuprāt, labāk ir būt godīgai.
Saproti? Tik ilgi katoļu skolā mācījos.
Nu jā. Es to saprotu.
Pats divpadsmit gadus katoļu skolā gāju.
Zinu, kā jūties.
Tad labi.
Vienkārši spļaušu laukā.
Vai varu atnest jums dzērienus?
Man, lūdzu, glāzi sarkanvīna.
Divas.
- Paldies jums. - Paldies.
Atvaino, ko tu gribēji teikt?
Pēc šī vakara nevaru vairs ar tevi tikties.
Sačakarēju tik ātri, ko?
Kāpēc ne?
It kā esmu saderinājusies.
Biju saderinājusies,
un tad mans līgavainis gribēja pauzi.
Izmēģinājuma šķiršanos uz mēnesi.
Mēnesis paies...
- rīt. - Paga, paga.
Rīt atkal būsi ar savu bijušo līgavaini?
Jā. Tāds ir plāns.
Patij, ko?
Kāpēc tad tu nāci uz randiņu ar mani?
Garš un sarežģīts stāsts.
Bet pamatā viņš gribēja pārgulēt
ar citām sievietēm, ko arī darīja.
Un nu, kad viņš būs to pamēģinājis,
viņš sapratis, cik ļoti mani mīl.
Tagad, kad viņš to pamēģinājis.
Oho.
Nezinu, vai tu pilnībā to aptver,
bet tavs bijušais ir pilnīgs maita.
Jā.
Tā padomāju, kad pirmoreiz dzirdēju viņa plānu.
- Tieši laikā. - Paldies.
Labi. Uzgaidi.
Tik viegli vaļā netiksi.
Tev jāatbild uz manu jautājumu.
Ko tu dari randiņā ar mani šajā kleitā,
ja rīt taisies būt atkal kopā ar bijušo?
Nu...
noruna bija tāda, ka mēs abi
gūstam pieredzi.
Ā... Un to nodrošināšu es?
Baidos, ka jā.
Tu man nepalīdzēsi, ja?
Atvaino.
Es nevaru piekrist šim plānam,
jo, ja bērni izšķirsies...
Tas varētu nozīmēt,
ka vairs tevi neredzēšu un...
Man šī doma nemaz nepatīk.
Jā, tāda ir doma, Einštein.
Tāpēc mēs satikāmies.
Labi. Ja nekas cits nav runājams,
šī mazā atkalredzēšanās pēc tik ilga laika bija jauka.
Jā.
- Jā, bija gan. - Jā.
- Man patika. - Jauki tevi satikt.
- Piekrītu. - Jā.
Beidz.
Spēju lasīt tavas domas, Berij.
Un vēlreiz... Jā un nē. Nē, nē.
Atbilde ir "nē".
Šķiet, ka piemirsti faktu,
ka arī es spēju lasīt tavas domas.
Un pašreiz,
šajā brīdī, es zinu, par ko tu domā.
Ak dievs.
- Labi, pie velna. - Pie velna.
Ai, ai, ai.
Labi. Labi. Labi.
Zini ko? Šis ir pilnīgi traki.
Mūsu bērni...
Zinu. Zinu. Tev taisnība. Tev taisnība.
- Man ir viens jautājums. - Jā?
Vai guļamistaba ir augšstāvā?
Jā, guļamistaba ir augšstāvā.
Jā, jo man ir romantiska priekšnojauta,
ka es varētu tevi pacelt
un uznest augšā kā agrāk.
Bet man mugura nav kārtībā.
Spēlējot basketbolu, man izslīdēja disks, es baidos...
Labi. Jā. Man gūža nav kārtībā, tā ka...
Labi, tad esam līdzvērtīgi.
- Pilnībā. Esam. - Ko tu domā?
Es domāju, ka tev jāiet augšā,
pirms esmu pārdomājusi.
- Darām to. - Nāku aiz tevis.
Nopietni, vecīt, tu mani saraudināsi.
Esmu ļoti tuvu, lai raudātu.
Raudāsi? Kamdēļ?
- Tas bija skaisti. - Es zinu.
Bet puišiem nav jābūt jaukiem, smieklīgiem
un pievilcīgiem kā tu. Viņi noteikti neprot
tik labi dejot kā tu.
Kā ar tevi?
Nekad neesmu saticis nevienu tik mīļu un stūrgalvīgu,
lielisku un neķītru,
kuras dēļ vēlos ik sekundi pavadīt kopā.
Kas pie velna? Šķita, ka mēs to izrunājām.
Nekādu sentimentālu attiecību.
Atvaino.
Nevaru neko padarīt. Piespiedi teikt
visu to, ko šķita, ka nekad neteikšu.
Zinu. Tas ir briesmīgi.
Ko īsti visu?
Neliec man to teikt.
Jo esmu tā iemīlējies tevī, ka pateikšu.
Vai tu tikko pateici, ka esi manī iemīlējies?
- Vai gribi, lai to atkārtoju? - Nē.
Bet es vēlos veltīt laiku un pateikt, ka...
Es arī tevi mīlu.
Tiešām? Esmu traks pēc tevis.
Gribēju to pateikt kopš iepazīšanās vakara.
Zinu. Es arī to jutu.
Zini, kas ir vēl ļaunāk?
- Kas? - Es jutu tauriņus vēderā.
Nē. Mēs esam ieberzušies!
Ceru, ka šis derēs. Atvaino, tas ir vienīgais, kas man ir.
- Paldies. - Lūdzu.
Paldies tev.
Par...
Par pieredzi.
- Priekā. - Priekā.
Esi drošs, ka esi mierā ar to?
Vai tev nav sajūta, ka tevi izmantoju?
Ir. Jā.
Un es tā jūtos, jo tu izmanto.
Bet tevis dēļ?
Esmu gatavs ziedoties.
- Ko? - Oho. Labi, pagaidi.
Vai tu esi droša? Esi droša, ka to vēlies?
- Tu šķieti nedaudz... - Nervoza?
Jā. Un mazliet dīvaina.
Esmu nedaudz zaudējusi formu.
Un esmu pārbijusies.
Šoreiz taču mani neapvemsi, ko?
- Vai man atnest spaini? - Ļoti smieklīgi.
Nē. Es tikai...
neesmu pie tā radusi.
Bet lieta tāda,
ka tante Mollija Pateicības dienā
pateica Terensam Džozefam
par to, ka tas jāizmēģina
ar citām meitenēm, un viņš nosprieda:
"Jā, man tā šķiet laba doma."
Man tas šķita nepareizi. Bet tagad esmu te,
un tagad šķiet laba doma.
- Bet arī dīvaini. - Patij.
- Tāpēc nevajag... - Patij...
- Patij! - Jā...
Nedarīsim neko tādu, ko nevēlies. Labi?
Paklau.
Tu man patiki no septītās klases.
Varam te sēdēt un runāties.
Priecājos, ka esi te.
Tas ir tiešām mīļi.
Bet nē, mēs to darīsim. Velc nost kreklu.
- Kreklu? - Jā.
Jā.
Tas palīdz.
Es tevi nesīšu uz guļamistabu.
Drīkstu vaicāt, cik labi jūs ar Džeku viens otru pazināt?
Kad mēs visi strādājām kopā?
Ne pārāk, un viņš bija futbola treneris.
Es biju tenisa treneris.
- Skaidrs. - Īsti nav nekā kopīga.
Nē. Nē.
Un nedaudz aizspriedumains, ja pareizi atminos.
Un, ja pavisam godīgi,
nedomāju, ka viņam es šķitu ļoti foršs.
Parāda savu nostāju.
- Nekā kopīga. - Nekā.
Redzi? Viņš vienmēr bija šausmīgi aizspriedumains.
Kad viņam bija dēka,
skaidrs, ka dusmojos uz viņu.
Bet gadu gaitā sāku dusmoties uz sevi.
Prātoju: "Kāpēc es piedevu un ļāvu viņam palikt?"
Katoļticībā augušiem bērniem
mācīja, ka šķiršanās ir grēks.
Šim noteikumam nav izņēmumu.
Ja vīrs krāpj, šķirties drīkst.
Tagad atskatoties,
man vajadzēja atstāt baznīcu jau tolaik.
Jo tad es nevilcinātos
izmest krāpnieku pa durvīm.
Ei, es to saprotu.
Paldies.
Vai drīkstu atzīties?
- Ak nē. Sākas. - Nē, nē, nē.
Vienmēr domāju, ka toreiz,
pirms jūs ar Džeku sagājāt kopā,
kad tu pirmo reizi ieradies skolā,
es domāju, ka starp mums kaut kas varētu būt.
Tu tā domāji?
Jā.
Es arī.
- Un tu to sabojāji. - Es sabojāju?
- Jā. - Sabojāji? Kā es sabojāju?
Man šķita, ka mēs flirtējam.
Un atceries to dienu?
Tikko biju beigusi treniņu futbolā,
gāju uz dzelzceļa staciju,
tu piestāji, paņēmi mani
- un aizvedi mājās. - Jā.
Līdzīgi kā iepriekšējā dienā.
Es atceros, ka sēdēju savā mašīnā
un mēs gandrīz stundu nopļāpājām.
Bet kā es to sabojāju?
Es tev devu tik daudz mājienu,
flirtēju, devu zaļo gaismu
un darīju visu, ko zināju...
lai...
Un tu... Neko.
Tu necenties mani pat noskūpstīt.
Tici man, es to gribēju.
Bet to nedarīji.
Jā.
Nezināju, kā spert pirmo soli.
Toreiz nebiju tik prasmīgs.
Ak tā.
Un tagad?
Kas tagad? Vai esmu prasmīgs?
Vai vēlos tevi noskūpstīt?
Zināms, ka neesi prasmīgāks.
Tātad...
Neuzspied...
Es tev palīdzēšu.
Kas par sasodīti skaistu skatu!
Vēl viens iemesls, kāpēc priecājos,
ka dzīvojam otrpus upei.
Tu esi pārāk lepns par savu Bruklinas izcelsmi.
Nē. Nevar būt pārāk lepns.
Zini, ko mēs ar draugiem teicām,
- kad augām? - Nē. Ko?
No rīta mostoties, Dievam
par Bruklinu pateicamies.
Zini, par ko es
Dievam pateicos šorīt?
Nē, mēs par to runājām.
- Nu... - Tu teiksi
kaut ko salkanu, vai ne?
Man šķita, ka vienojāmies.
Es pateicos Dievam, ka satiku tevi.
Tomij, tas nav godīgi!
Mēs bijām uz viena viļņa!
Ja tu spēlē neķītru spēli,
- arī es to varu. - Aiziet, neķītrā meitene.
Labi, tu atceries, kā teicu,
ka nevēlos puisi,
un tagad esi atvēris
slūžas mīlas vārdiem?
Es to pacelšu jaunā līmenī.
- Ja? - Es izdarīšu
kaut ko traku.
Vai tiksi galā ar trakumu?
Ja jābūt trakam kopā ar tevi,
varu būt tik jucis, cik nepieciešams.
Vai šis ir gana traki?
Jau teicu, stāsti!
Tomass Tanelli Makena Makmalen.
Nekad iepriekš neesmu vēlējusies puisi,
kur nu vēl vīru.
Bet nekad mūžā neesmu jutusi ne pret vienu tādas jūtas.
Tāpēc jā. Pie velna. Vai precēsies ar mani?
Noteikti.
Pamēģināsi mazo pirkstiņu?
Jā.
Izskatos pēc veca mafijas bosa.
Jūtos kā sasodītais Henrijs Hills!
Keren, kāpēc tu tā darīji?
Keren, tā bija visa nauda, kas mums bija.
- Kāpēc tu tā darīji? - Atvaino, Henrij!
Viņi tāpat to atradīs, Henrij!
Keren!
Atvaino! Lūdzu, piedod.
- Tu esi smieklīga. - Smieklīga, kādā veidā?
Kā klauns?
Tagad mums ir ziepes, ko?
Šķiet, ka tā ir.
Paklau, kopš beidzu smēķēt,
saldējums pēc seksa...
Ideāli.
Sūdzības no manis nedzirdēsi.
Ja vēl ļausi vēlāk izsmēķēt cigāru,
šī būs brīnišķīga nakts,
kādas man nav bijušas jau gadiem.
Tevi apmierināt ir viegli, Berij.
- Pretēji tev? - Ko?
Es...
Tas notika diezgan ātri.
Es nerunāju par to.
Es kaut ko nesaprotu.
Kā tik izskatīga,
veiksmīga sieviete kā tu
dzīvo viena šajā lielajā, skaistajā mājā?
Varbūt tā ir mana izvēle.
Tā ir?
Jā. Esmu ļoti apmierināta ar savu dzīvi.
Tiešām.
Vienkārši...
vēl neesmu tikusi galā ar citu dzīves sfēru.
Kuru tad?
Attiecībām, laulību, tādām lietām.
Arī es īsti neesmu tas,
kurš var lielīties par šīm sfērām.
Bet kā ar tavu meitu?
Noteikti esi lieliski audzinājusi.
- Jā. - Meitene noteikti
ir ļoti apķērīga, ja novērtē,
cik man ir lielisks dēls.
Jā, nu.
Kaut ko vismaz darīju pareizi.
Es ar viņu ļoti lepojos.
Tāpēc...
Lai arī šis bija jauki,
un šis bija...
- Šis bija... Vienkārši fantastiski. - Fantastiski.
Nezinu.
Nezinu, vai man patīk viņu attiecības.
Nedomāju, ka mums vajadzētu satraukties.
Tikai pāris randiņu.
Kas ir sliktākais, kas var notikt?
Ak dievs.
Ak dievs. Tā ir Kerena.
Negribi vienkārši pieklauvēt?
Nē, nē, nē. Tas viņu tracina.
- Čau, mamma. - Čau.
Vai nevari piezvanīt pie durvīm, kā to dara citi?
Ja piezvanīšu tik vēlā stundā,
tu, iespējams, neatbildēsi, vai ne?
Ja es svilpju, tad tu zini, ka tā esmu es.
Labi, tagad es zinu, ka tā esi tu.
Ko tu vēlies, mīļā?
Mums ir jaunumi.
- Kādi? - Diezgan lieli.
Tik lieli, ka man jāiet lejā un jāatver durvis?
Vai vari pateikt tāpat?
Es nezinu. Atkarīgs, vai, tavuprāt,
saderināšanās ir lieli jaunumi.
Ko jūs darījāt?
Keren! Kāpēc tu tā izdarīji?
- Atvaino. - Kāpēc tu tā izdarīji?
- Keren... - Atceries Labos puišus?
- Kāpēc lai jūs būtu saderinājušies? - Jo esam iemīlējušies.
Iemīlēšanās nav iemesls saderināties.
Ko, ellē, tu tikko teici?
Esi ļoti kluss.
Mammu, kas notiek?
- Tas bija kaķis. Ko... - Pagaidi.
Kas tur augšā notiek? Mammu, tu esi ar kādu?
- Nē. Nē. - Jā.
Ak dievs, tu esi. Ar ko?
Mīļā, nemaini tēmu.
- Es gribu ar tevi runāt. - Jā, kundze.
Tev ir atslēga?
Jā.
Tad kāpēc tu svilpi? Nāc mājās.
- Atā. - Atā.
Tu esi piedzērusies. Nāc mājās.
Es esmu!
Ak dievs. Tāda katastrofa.
Ko mēs darīsim?
Man tā nešķiet liela problēma.
Viņi ir saderinājušies!
Klau, ja neesi spējīga
ar viņiem tagad runāt,
ja vēlies, varu noiet un aprunāties.
Galu galā viņš ir mans dēls.
Nē, tu paliec te un turi muti ciet.
Labi, gribu saprast,
vai vēlies, lai palieku, līdz viņi dodas prom?
Ak dievs. Pietiks jokot.
Nopietni!
Vai bija labi?
Esi droša?
Jā.
Jāatzīst.
Man nebija ne jausmas, ka tā var notikt.
Jā. Jā, tas bija
diezgan neparasti, vai ne?
Iespējams, kaimiņi pāri ielai bārstīs
- kādas asprātības. - Kāpēc?
- Vai biju skaļa? - Nē, beidz...
Es biju skaļa!
Pat nepamanīju!
Par to nav jākaunas.
Paklau, zini, vienkārši...
Vienkārši nebrīnies, ja Fletbuša avēnijā uz tevi
raidīs dīvainus skatienus.
Tas arī viss.
Zini... es...
Nekad iepriekš neesmu ko tādu darījusi.
Un tas bija brīnišķīgi.
Tas bija. Es...
Neesmu droša par korektu rīcību,
un es domāju, ka man vajadzētu doties.
Ko? Nē. Nē.
Patij, neej. Tev nav jāiet.
Man nudien šķiet, ka jāiet.
Zini, galvā man tagad daudz domu.
Galvenokārt apmulsums,
kā arī veselīga deva katoļu vainas apziņas.
Man jātiek ar to skaidrībā.
Labi. Labi. Nu...
Ja rīt pamodīsies
un izlemsi, ka līgavainis ir pārāk liels maita,
ar ko pavadīt atlikušo mūžu...
Piezvani man,
jo labprāt atkal aicinātu tevi uz randiņu.
Tiešām?
Man jāiet.
Tā ir virtuve.
Pat...
Tu vēl esi te.
Nokāpšu pa kāpnēm.
- Jauku vakaru. - Jā, es novēlētu to pašu,
bet pēc skaņām var spriest, ka tev jau tāds ir.
Un kā vēl.
Esi pierādījusi, ka esi bezatbildīga
un impulsīva.
- Un neatkārtojama. - Un neatvairāma.
Un acīmredzami nenobriedusi.
Kāds ir plāns?
Plāna vēl nav.
Bet zinām, ka gribam būt kopā mūžīgi.
Labi. Zini, varbūt tu neesi gatava.
Varēji apsolīt pa jokam.
Sākt dzīvot kopā. Nesaderināties.
Atvaino, mammu, bet šī ir mana dzīve.
Un mēs viens otru mīlam.
Labi.
Tev, Nīna, tas varētu būt šokējoši,
bet mums abiem tas ir tikpat šokējoši.
Mēs abi nemeklējām attiecības.
Bet tad abi piedzīvojām neticamas jūtas
vienlaikus, un pēc tam mēs
skatījāmies viens uz otru un sapratām,
ka notiek kaut kas neparasts.
Jaunieši...
Vai zināt, kā to sauc?
- Kā? - Tas ir
vienlaicīgs orgasms.
Tas nozīmē vienīgi to, ka viens otram esat seksuāli pievilcīgi.
Jūs esat divi izskatīgi jaunieši,
kuriem ir bijis izcils sekss.
Jaunums jums. Kaisle mazināsies!
Un, kas vēl svarīgāk, tikai tāpēc, ka jauniem cilvēkiem
bijis brīnišķīgs sekss,
nenozīmē, ka jāprecas!
Atvainojiet par kliegšanu.
Pieaudziet.
Skaista blūze, mammu.
Paldies.
Kā Ziemassvētku dāvana.
Labi, zini, jācer, ka viņa atnāks.
Bet redzēt lietas ar citu cilvēku acīm,
proti, manām, nav viņas stiprā puse.
Pagaidi.
Es pazīstu šo vīnu.
Ko, ellē, tu tikko izdarīji?
Jā, bija jautri, un tev bija atklāsme.
Nē. Nē. Tā neesi tu. Tu neesi tāda meitene.
Laikam to esi pelnījusi,
jo paklausīji savu seksa apsēsto tanti.
Patij, tā esi tu?
- Es eju gulēt. - Paga. Paga. Paga.
Es tevi gaidīju. Pastāsti.
Ak dievs. Paskat tik! Kleita, kurpes!
- Es to zināju. - Ja?
Vai zināji arī to, ka sabojāsi manu dzīvi,
pasakot Terensam Džozefam,
ka viņam vajag seksa piedzīvojumus?
Un vai zināji, ka tavs padoms
saieties ar kādu citu puisi
radīs pilnīgu haosu manā galvā?
Jo man tikko bija
viens no brīnišķīgākajiem vakariem manā dzīvē.
Un rīt man jāatgriežas
pie Terensa Džozefa?
Vai arī to tu zini?
Pagaidi. Atkārto to, ko teici pa vidu.
Par brīnišķīgo vakaru?
- Pastāsti par to. - Nē!
Es tev nekad vairs neko nestāstīšu.
Nevēlos vairs padomus,
kleitas un visu pārējo.
Vēlos, lai viss ir kā agrāk.
Atvaino, Patij, mīļā.
Kādudien tu man pateiksies. Tici man.
Tā ir svētība.
Atpakaļ pazīstamā vidē. Vecajā kvartālā.
Tava bērnības māja.
Daži varbūt teiks, ka tas ir solis atpakaļ,
bet es domāju,
ka tas ir labs jaunās nodaļas sākums.
Kurš teicis, ka nevar atgriezties mājās?
Tēt, tu te esi?
Jā, guļamistabā.
Tu esi sasodīts mērglis, vai zini?
- Ko? - Īsts mērglis.
Kas notiek? Ko tagad es izdarīju?
Tu nopietni?
Vakar pārgulēji ar Kerenas mammu?
Un nenoliedz to lūdzu!
Viņa dzēra to pašu vīnu,
ko tēvocis Pats lika tev atnest.
Tas neko nepierāda. Nudien nepierāda.
Varbūt arī viņai garšo šis vīns!
Vienmēr bijusi laba gaume.
Viņa Kerenai šorīt to izstāstīja.
Viņa visu izstāstīja.
Jēziņ. Tiešām?
Labi. Esmu pieķerts.
Labi, bet es nezinu, kāpēc tas tik nozīmīgi.
Es viņu pazinu sen, pirms tu iepazini Kerenu.
Kā to saprast "pazinu sen"?
Ko? Vai mācāmies piektajā klasē?
Ko tu gribi, lai saku? Mēs viens otram patīkam.
Vienmēr esam patikuši.
Doma, ka bijāt augšā viņas guļamistabā,
kad vakarnakt pārnācām,
ir vienkārši pretīga un traka.
Nevaru pat to aptvert.
Klau, manai aizstāvībai,
tas notika pirms jūsu saderināšanās.
Velns, ja būtu zinājis, ka viss ir tik nopietni,
- tas nebūtu noticis. - Ko tu runā?
Tu zināji, ka ir nopietni,
jo pats man par to jautāji!
Liku turēties pa gabalu no viņas mātes.
- Paga. Kurš ir saderinājies? - Viņš.
- Tu esi saderinājies. - Ak šausmas.
- Pa kuru laiku tas notika? - Vakarnakt. Skaidrs?
- Bet viņa mani bildināja. - Tas ir labi.
Tātad cilvēks, kurš nekad nav bijis attiecībās,
netic mīlestībai, slikti izsakās par laulību,
kad vien ir iespēja, nu ir saderinājies.
Tiešām pieturēsies pie teorijas,
ka neesi uz mani greizsirdīgs?
Atvaino. Kāds tev sakars
- ar manu saderināšanos? - Vistiešākais.
Tas pierāda manis teikto,
ka vēlies būt uzmanības centrā.
Nevarēji samierināties ar to, ka manas kāzas
būs ģimenes rūpes visu atlikušo gadu.
Atvaino, bet par kādām kāzām mēs runājam?
Cik atceros, tu un misters Neuzticīgais,
misters Gribu-vēlreiz-pārgulēt,
pirms dažām nedēļām šķīrāties.
Jauki.
Labi. Tas bija ļoti nepatīkami.
Un tas, ka to pieredzēju, mani apbēdina.
Tev būs jāatvainojas māsai.
Un man jāatvainojas tev.
Es ļoti atvainojos, Tomij.
Es tev apsolu, dodu savu godavārdu.
Vairs nekad ar viņu netikšos.
Taču man turp jādodas tagad,
jo vakar vakarā tur atstāju maku, tāpēc...
Vakar vakarā tur atstāju maku?
Gadās.
Tēt, tu nu gan esi īpašs.
Un es teikšu vēl ko.
Vai atgādināšu, ko tēvocis Pats parasti saka:
"Dievs mūs vienmēr pārbauda."
Un, tēt, tu visu laiku izgāzies.
Briesmīgā veidā.
Tagad sauc palīgā reliģiju, ko?
Ai, ai, ai.
Neticami.
Ļauj Patrikam te mēnesi palikt,
un ko viņš izdara?
Pārvērš dēlu par svētuli.
Kā tur parasti saka?
Neviens labs darbs nepaliek nesodīts.
Varbūt tev jāuzņemas daļa atbildības.
Tev tiešām patīk Nīna. Vienmēr patikusi.
Pat esi domājis, ka viņa varētu būt īstā, bet...
Ja bērns ir pret to, tev jāatkāpjas.
Tā arī darīsi.
Aiziesi un pateiksi, ka visam beigas.
Berij, esmu izvācies.
Es gribu pateikties par tavu viesmīlību.
Lai gan to tā saukt būtu nekorekti.
Redzi, kas notiek, ja vienmēr domā tikai par sevi?
Vari savu veļu atkal mazgāt pats.
Sveicieni bērniem.
Vakardienas vakars bija...
Bija savas atklāsmes.
Es ne... Nē, nē.
Es nedomāju par mums. Bet par Kerenu.
Šķiet, ka tev taisnība.
- Jā. - Es nedrīkstu iejaukties.
Tā ir viņas dzīve. Viņas dzīve.
Kādā brīdī
vienkārši jābeidz kontrolēt un jāļauj viņiem iet.
Es zinu. Bet man tas nepatīk.
Sirds tik ļoti sāp,
kad viņi izaug, ne tā?
Zinu, zinu. Kas mēs esam,
ja vairs neesam vecāki?
Ja nopietni, es pat nezinu, ko man ar sevi iesākt.
Ja nerūpēšos par Kerenu...
- Jā. - Ko lai pasāk?
Jā. Es vēl tik tālu neesmu ticis,
jo mani abi atgriezušies un dzīvo pie manis.
Patiesībā man tas skauž.
Kaut Kerena gribētu te dzīvot.
Man nākas dzīvot vienai pašai.
Šajā lielajā mājā
dzīvoju es viena pati.
Viena pati lielajā, tukšajā mājā?
- Man ir kāda doma. - Nē.
Kaut es varētu palīdzēt
padarīt tavu dzīvi vieglāku!
Mēs vairs to nedarīsim. Tā bija viena reize.
Un patiesībā jāsaka precīzāk...
Pēdējā uzvara, ja tā var teikt.
Ļoti labs.
Es tevi pārsteigšu,
jo pilnībā tev piekrītu.
Es prātoju,
ka bērnu dēļ
mums jāliek punkts mūsu izdarībām.
Tev vajadzēja dzirdēt, cik ļoti Tomijs šorīt uz mani
bija satrakojies.
Un es negribu ar to riskēt.
Ja viņiem viss izdodas,
mēs ar tevi tiksimies daudz biežāk.
- Jā. - Mums sevi jākontrolē.
Pareizi.
Es par to nedusmojos.
No manas puses vajadzēs
- lielu disciplīnu... - Uzvilku leoparda raksta kleitu.
Tā ļoti kaitina.
Klau, es būšu atklāts.
Mums saderināšanās jāatceļ.
Visa pārāk daudz, pārāk ātri un pārāk traki.
Un tad vēl tas viss ar mūsu vecākiem.
Viss kļūst pārāk sarežģīti.
Cik labi. Es jūtos tieši tāpat.
Tiešām?
Tāds atvieglojums.
Vai par traku, ja lūgtu atdot gredzenu?
Nē. Protams.
Paldies.
- Tu bēdājies? - Nē.
Ja esmu pilnīgi godīgs,
visvairāk es jūtu atvieglojumu.
- Jā, es arī. - Jā.
Bet mēs taču tik un tā varam iet uz randiņiem vai tikties?
Jā.
Lai to darītu, nav jābūt saderinātiem, varam būt
pāris, bet ne tik nopietnās attiecībās.
Nē. Protams.
Tas taču pat nav mūsu dabā.
Nav mūsu stilā.
- Būt nopietniem. - Nē.
Turklāt tu man ļoti patīc.
Pareizāk,
es tevi mīlu.
Vienkārši neesmu vēl gatavs
tam - "līdz nāve mūs šķirs".
Noteikti. 100 procenti.
Kas notiek? Vai kāds ir mājās?
Es esmu te!
Patsa, ko tu dari? Ir pusdienlaiks.
Kāpēc vēl esi pidžamā?
Man ir depresija.
Tā es daru, kad esmu depresijā.
Liec mani mierā.
Vai jau neesi gana paveicis?
Es nesaprotu. Kāpēc viss,
kas šai mājā notiek, ir mana vaina?
Varbūt tāpēc, ka tā ir.
Labi, labi. Likšu tevi mierā.
Neticami.
Hallo!
Kā varu tev palīdzēt, jaunekli?
Jā. Jā. Tiešām?
Tad labi. Jā, jā, jā.
Tavs noslēpums pie manis ir drošībā.
Es tev apsolu. Neteikšu viņai ne vārda.
Kas tur bija?
Tu neticēsi. Tas bija mūsu Tīdžejs.
- Ko viņš teica? - Nav labas ziņas.
Viņš zvanīja, lai saņemtu manu svētību.
Viņš grib atkārtoti bildināt.
Vai tu tikko viņam teici, ka man to neteiksi?
Jā, bet es domāju, ka gribēsi
to zināt, ņemot vērā,
cik smagu mēnesi piedzīvoji,
Negribētu, lai tevi atkal negaidīti pārsteidz.
Nē, laikam ne.
Vai pateica, kad to darīs?
Jā. Jā. Kuru katru mirkli būs klāt.
Kuru katru mirkli, sasodīts.
Jā. Un tas varētu būt viņš.
- Es laikam... - Vēl neesmu pat bijusi dušā.
Drīz atgriezīšos!
Jā. Bet, Patsa, paklau, tev nav jāsaka "jā".
Zvanīja lūgt manu svētību,
bet es viņam to nedevu.
Varbūt ņem to vērā, lūdzu.
Nu jau pietiks!
Ko tu te dari?
Labi, es sēdēju darbā,
pēkšņi sapratu, kādu vēlos savu nākotni,
mūsu nākotni.
Un tāpēc vajadzēja tevi satikt.
Ak nē!
- Terens Džozef, celies augšā. - Nē. Viss labi.
Lūdzu, piecelies.
Kas par lietu?
Neesmu droša, ka mums vajadzētu uzreiz
atgriezties pie saderināšanās.
Tāpēc, ka pārgulēju ar to meiteni, vai ne?
Zināju, ka nevajadzēja tev teikt.
Daļēji tāpēc. Bet ne tikai.
Jo redzi, es arī ar kādu pārgulēju.
Un tas mani ir ļoti samulsinājis.
Un es domāju, ka mums abiem būtu labi
vēl pavadīt laiku atsevišķi.
Labi. Oho, oho! Pagaidi.
Tu pārgulēji ar kādu?
- Jā. - Bet kāpēc?
Kāpēc?
Man šķita, ka tu negribēji.
Laikam arī mani māca ziņkāre.
Jēziņ.
To es neparedzēju. Labi.
Zini ko?
Tieši tas tev bija jādara.
Labi? Tās ir labas ziņas.
- Tiešām? - Jā.
Mums bija vajadzīga iespēja izdzīvot savu jaunību,
kā tante Mollija teica.
Tieši to mums vajadzēja.
Jā. Bet problēma ir tāda -
tā kā esam atvēruši šīs durvis,
kā mums tās aizvērt?
Gluži kā no pudeles izlaists džins,
arī zobu pastu nevar atlikt atpakaļ tūbiņā,
un sasistu olu nevar dabūt veselu.
Nezinu, vai spēju domai izsekot.
Nu...
abi esam izbaudījuši citas izjūtas,
un varbūt tieši tāpēc gaume var mainīties.
Pagaidi...
Gribi teikt, ka tev patīk puisis, ar kuru pārgulēji?
Nezinu. Varbūt.
Bet skaidri zinu, ka neesmu gatava
teikt "jā" uz mūžu.
Sasodīts.
Es esmu tāds sasodīts idiots.
Savā ziņā.
Es atvainojos.
Zinu, ka teorētiski tu man ļoti labi deri,
un tev ir perfekts CV dzīvei,
kādu vienmēr esmu iztēlojusies. Vienkārši...
Pienācis laiks sākt ieklausīties sirdī,
nevis prātā.
Patiesībā
pat ne sirdī jāieklausās.
Tas...
ir kāds cits impulss.
Man jāiet.
Kur?
Patij, izbeidz.
Patij!
Sveiki.
Vai te ir Sems?
Skat, kas atnākusi.
Sapņu meitene, kas gaudo uz mēnesi.
Priecājos atkal satikties.
Tad tā ir viņa?
Viņas dēļ viņš tā jūk prātā.
Ei, Zvārgulīt, ļauj man tev kaut ko jautāt.
Domā, ka bija jauki tā izmantot mūsu brāli?
Nesaprati, kā viņš jūtas?
Nezināji, ka viņš visu laiku ir bijis iemīlējies tevī?
Iemīlējies?
Iemīlējies!
Piecpadsmit gadus iemīlējies.
Piecpadsmit gadi, un tad viņa izmanto viņu seksam.
It kā viņš būtu kāds gaļas gabals.
Kā gaļa.
Nomierinieties... Oho. Sveika.
- Sveiks. - Ko tu te dari?
Gribēju ar tevi runāt.
Jā. jā, protams.
Tu satiki trīs ākstes, manas māsas.
Ketija, Karla, Kristīne.
Māsas, šī ir Patija Makmalena.
Jā, jau iepazināmies.
Tā biji tu, vai ne?
Paldies.
Zini ko? Aprunāsimies laukā.
Runāsim laukā, tālu prom no šejienes.
- Atvadies. - Atā.
Viņas nedaudz par daudz aizsargā un
teju apsēstas.
- Jā. - Tātad...
Kas īsti notiek?
Es atcēlu saderināšanos. Vai arī nesaderinājos no jauna.
Tā vai citādi - mēs izšķīrāmies.
Viss ir beidzies, un man tas ir ļoti nozīmīgi,
jo pirmo reizi manā dzīvē
es nezinu, ko tālāk darīšu.
To tu par mani nezini, bet man patīk plānot.
- Jā. - Visu savu dzīvi
esmu plānojusi kopš mazotnes.
Daudz mērķu, daudz sarakstu ar darāmo,
to, kas jāizdara līdz noteiktam vecumam, bet...
Nolēmu, ka to vairs nedarīšu.
Nolēmu, ka vienkārši dzīvošu savu dzīvi
un piesardzību palaidīšu vējā,
ļaujot mani vest turp, kur tā vedīs un...
Nu, labi.
Pašreiz tā mani ved pie tevis.
Nevaru izteikt, cik laimīgs par to esmu.
- Vai varu tevi tagad noskūpstīt? - Nāc šurp.
PĒC GADA
Vai varu pateikt,
cik laimīgs esmu,
ka man vairs nav jāorganizē Pateicības diena?
Patrik, domāju, ka šī ir lieliska tradīcija.
Visi atbraucam uz Longailendu,
un tu vari pagatavot visus ēdienus.
Es to atbalstu,
jo man tas sagādā prieku.
Vēlos pateikt īsu lūgšanu,
pirms sākam ēst.
Labi, un nepārspīlēsim, Patrik,
jo atceries, Pateicības diena nav reliģiski svētki.
Labi? Turklāt visi esam izbadējušies.
Jēzus nomira pie krusta par tevi, Berij.
Īpaši par tevi.
Domā, ka vari viņam veltīt 30 sekundes?
Neklausies viņā, tēvoci Pat.
Velti tik laika, cik vajadzīgs.
Paldies.
Tā bija mūsu mātes mīļākā lūgšana.
Sadosimies rokās?
Vai tiešām tas ir vajadzīgs?
Es to darīšu.
Mēs to varam!
- Aiziet. - Paldies, Mollij.
Paldies tev, Mollij.
Lai mīlestība un smiekli izgaismo jūsu dienas
un silda jūsu sirdi un mājas.
Lai tev ir labi un uzticami draugi,
kurp vien tu dotos.
Lai miers un pārpilnība svētī jūsu pasauli
ar ilgstošu prieku,
un lai visas dzīves ritošās sezonas
sniedz jums un jūsu tuviniekiem to labāko.
Āmen.
Vai arī es varu piebilst...
Mana mamma, tava vecmāmiņa, vienmēr teica,
ka pateicība nav tikai tas, kas tev ir...
"Bet ko tu ar to pasāc."
- Tieši tā. Jā. - Jā.
Tad es teiktu, ka šī lūgšana...
- Noteikti. - ...ir laba.
Ei.
Ei, beidziet.
Atstājiet vietu Jēzum.
Vai vēl kādam ir tosts vai novēlējums no mammas?
Mana ome kādreiz teica:
"Ja ir vieta, kurp doties, tās ir mājas.
"Ja ir kāds, ko mīlēt, tā ir ģimene,
"ja ir abi, tā ir svētība."
Viņa to teica jidišā, tāpēc skanēja daudz labāk.
Aiziet, Volter.
Visi jauniņie saka tostu.
Paskatīsimies, kā ies tev.
Labi. Turpinot par svētību un pateicību,
varu tikai teikt, ka tad,
kad Dievs dod otro iespēju,
to vajag novērtēt.
Un es to novērtēju.
Es arī gribētu ko teikt.
Makmalena kungs, ja tā drīkst.
"Makmalena kungs?" Dievinu šo puisi.
Lūdzu, Sem.
To varētu tulkot kā...
"Vīrietis nekad nevar būt laimīgs
bez ģimenes pie galda."
Labi, es gribētu pateikt tostu.
Gribēju teikt - priecīgu Pateicības dienu.
Priecīgu Pateicības dienu.
Esmu pateicīga par ikvienu pie šī galda.
Un, otrkārt, ģimenes nekad nav ideālas.
Un šī nav izņēmums.
Bet mums veicas tīri labi.
Lūdzu, pacelsim glāzes
par Makmalenu ģimeni.
Subtitrus tulkoja: Anna Šēfere