Downloaded from YTS.LT
Official YIFY movies site: YTS.LT
Haide. Îți bați joc de mine?
Nu-i așa că arată bine?
Drăguț.
Ce spui de prietenul lui Patty?
Nu știam că vine.
Da, nici eu. Și, ca să știi,
nu-mi face plăcere.
Uite ce nu înțeleg.
Ce face fata mea cu ciudatul ăsta?
De ce spui asta?
Pare un tânăr drăguț.
E ceva ce nu îmi place la el
și o văd în ochii lui.
În ochii lui?
E prea spilcuit. Prea e aranjat.
Nu-mi place asta.
- „Spilcuit” e o problemă? - Da.
Și nici nu e prea arătos, nu?
Și mi-am dat seama acum.
De cine îți aduce aminte? De tipul ăsta.
Ce amuzant!
Deci, e un copil drăguț, dulce și aranjat.
Probabil, merge săptămânal la biserică.
Încă o bilă neagră.
De aia nu vă place.
Apropo, unde e Leslie?
Vine cu copiii? Ce se întâmplă?
Păi, da. Nu. Da.
Băieții sunt cu familiile lor,
iar Leslie și cu mine...
A spus că merge în Fairfield.
- Mereu i-a plăcut Fairfield. - Am bere! Bere rece.
Mereu mi-a plăcut Fairfield. Tommy, ai venit la țanc!
- Bună, Tommy. - Hei!
Trebuie să încerci berea nouă!
Bine, sigur.
Tată, știai
că Patty vine cu prințul la cină astăzi?
Da, tocmai vorbeam de asta.
Nu ne place deloc.
Sunteți imposibili!
Putem să-i dăm o șansă puștiului?
E Ziua Recunoștinței.
Salutare, am ajuns!
Vorbind de lup.
Patty, suntem în bucătărie.
- Bună. - Bună!
- La mulți ani de Ziua Recunoștinței! - Bună, tuturor!
- Uau! - Scuze pentru întârziere.
Încercam să facem o plăcintă cu nuci pecan.
E a treia încercare.
A treia e cu noroc. Îmi place!
- Bună! - Bună!
Salut! Ce mai faci, TJ?
La mulți ani de Ziua Recunoștinței! Îți dau o bere rece?
Tată, te rog. Am vorbit despre asta.
Îl cheamă Terrence Joseph
și așa îi spui, bine?
Știu, dar Terrence Joseph e prea lung.
Nu ți l-ai scurtat niciodată?
Terrence Joseph.
Nu-i da atenție fratelui meu.
Toată lumea din casa asta va fi fericită
să-ți spună pe nume.
Păi, mulțumesc.
Și da, o bere ar fi minunată.
Poftim, frumosule!
O halbă cu cea mai fină bere McMullen.
Și, vreau să-ți spun,
ai un pulover super, TJ.
Mă bucur să te văd.
Mulțumesc.
Și... Și, Barry, vreau
să-ți mulțumesc pentru că m-ați primit
în familie, așa din scurt.
Sau să îți spun Finbar?
Avem un tip deștept aici?
L-ai pus să-mi spună Finbar?
Nu, tată, ăsta e numele tău.
Este, așa e.
Dar o singură persoană de pe planetă
putea să-mi spună așa,
iar aceea era mama.
Barry, eu îți spun Finbar.
Și eu îți spun Finbar.
Bine, deci, sunt trei oameni pe planetă
care îmi pot spune Finbar.
Totuși, bun-venit la noi!
De ce nu vă dezbrăcați
și ne așezăm la masă imediat, bine?
Da, sună bine.
Mulțumesc, Barry.
Da, vin imediat.
Serios?
Finbar.
Minunat!
Terrence Joseph, bun-venit!
Înainte să ne înfruptăm din acest festin,
aș vrea să spun câteva cuvinte.
Aș vrea să ridicăm paharele
pentru semnificația zilei de azi,
aceea de a mulțumi.
Am intrat în familia McMullen
și am fost mereu recunoscătoare
că fac parte din familie.
După ce a murit Jack,
Barry, tu și Patrick
m-ați luat sub aripa voastră
și m-ați făcut să mă simt acasă.
Sigur, Thomas, Patricia, vă consider copiii mei
și apreciez mult familia asta.
Așa că, sunt recunoscătoare că stau aici,
la masa asta, cu voi, astăzi.
O Zi a Recunoștinței fericită!
Și, dacă vorbim despre recunoștință...
Am un anunț.
Terrence Joseph și cu mine ne-am logodit.
Doamne!
Despre ce vorbești?
V-ați logodit?
Adică, de când vorbiți despre asta?
Vorbim despre asta de ceva timp
și nu a fost o surpriză
când m-a cerut aseară.
Sigur e o surpriză pentru mine, bine?
Și, trebuie să recunosc, îmi frânge inima,
nu pentru că nu sunt fericit pentru tine,
ci pentru că TJ nu a avut decența
să îmi ceară aprobarea în prealabil.
Tată, este Terrence Joseph.
- Am vorbit despre asta. - Bine.
Terrence Joseph, să fii mulțumit că nu sunt tradiționalist.
Altfel, noi doi am fi în grădina din spate acum
purtând mănușile de box.
Tată, dacă vrei,
mă pot duce până sus
să aduc mănușile acum.
Din păcate, nu glumesc.
Sunt puțin șocată.
Pentru că mă gândeam
că ar fi trebuit să vorbim despre asta. Poate...
Am vrut să fie o surpriză.
Păi, misiune îndeplinită.
Îmi poți aminti de când vă întâlniți?
Din facultate.
Și de la prima întâlnire
am știut că suntem pe aceeași lungime de undă.
Vorbește despre țelurile în viață.
Repere pe care ambii vor să le atingă.
Ciudățenii din astea.
Îmi pare rău că vă stric bucuria.
Dar căsătoria nu e ceva
ce trebuie bifat pe o listă.
Adică, dacă luați o decizie pripită,
vă poate afecta toată viața.
Să nu mai spun că amândoi sunteți foarte tineri.
Uită-te la tata.
S-a căsătorit prea tânăr, ambele dăți.
Doamne ferește să ajungeți ca mine!
Nu cred că are legătură cu vârsta.
Mulțumesc, mătușă Molly.
Are legătură cu experiența de viață.
Asta ne-a blestemat pe unchiul Jack și pe mine.
Mai ales pentru că niciunul dintre noi
nu se culcase cu altcineva înainte de căsătorie.
Asta s-a întors împotriva noastră.
Dacă nu te superi, cum așa?
Acum vorbește.
Bună întrebare, Terrence Joseph.
Fratele lor, Jack, m-a înșelat.
L-am iertat, dar nu am uitat niciodată.
Sau poate am uitat, dar nu am iertat.
Oricum, după relațiile lui,
m-am răzbunat și am avut și eu relațiile mele.
- Nu se poate. - Ba da!
Vreo câteva, chiar. Și știi ceva?
Ele mi-au arătat că mariajul fusese o greșeală.
Nu cred că trebuie să ne reamintim asta, Molly.
Iar eu
nu vreau să las rateurile din mariajele altora
să o strice pe asta.
Așa că, aș vrea să ridicăm paharele
pentru cuplul proaspăt logodit.
Da, chiar te rog, unchiule Pat.
Fie ca astăzi să sărbătorim cu adevărat
începutul angajamentului vostru pe viață.
Pe viață, copii. Să nu uitați asta!
Tată, îl poți face să tacă?
Cred că el și mătușa ta
au argumente foarte valide.
Când doi oameni se acceptă unul pe altul
în inimile lor, așa cum clar ați făcut-o voi,
dragostea și încrederea
nu trebuie luate niciodată de bune.
Dar uneori chiar se întâmplă.
Vreau doar ca voi
doi...
Vreau ca voi să vă înmulțiți dragostea și bucuria
și să nu le lăsați să moară
pentru că nu ați putut preveni dezastrul.
Bravo, puștoaico!
Patty, ia-o mai moale dacă e nevoie.
Nu, sunt bine.
Sunt bine, sunt...
Aș vrea să-mi termin toastul.
Termin toastul meu pentru Patty și Terrence Joseph.
În această zi, mulțumim, nu-i așa?
Mai ales
familiei.
Pentru familie!
Ce e cu tine?
Să-ți pierzi cumpătul în halul ăsta?
Nu poți ține un toast
fără să te dai în spectacol.
Hei, Patrick!
Ce se întâmplă, omule? Ești bine?
Barry, te întreb, când ai fost de Paști, la noi,
ai observat ceva animozități între Leslie și mine?
Nu. Nu mai mult decât de obicei.
Poate era mai ușor de ignorat
când băieții erau acasă.
Uite, trebuie să fiu sincer cu tine.
De când v-ați mutat înapoi în California,
ea nu mai e la fel.
Asta a fost acum 15 ani, frate.
Mi-a cerut să plec.
Acum, că au plecat copiii,
vrea să înceapă un nou capitol în viață.
- Doamne! - Aparent, capitolul
nu mă include și pe mine.
Omule, îmi pare rău.
Și ce înseamnă asta? Ai plecat din casă acum?
Așa se pare.
Speram
că pot sta aici puțin.
Aici? Cu mine?
Și tare îmi e frică
că nu vorbim de o singură noapte.
Câteva săptămâni, o lună cel mult.
Glumești? O lună?
„Celui care cere, dă-i,
iar pe cel ce se împrumută, nu-l refuza.”
- Matei 5, 42, Barry. - Serios?
Dacă începi să-mi dai versete din Biblie,
nu mai stai aici niciun minut,
darămite o lună!
Sfinte Sisoe!
Iartă-l, Tată.
Că nu știe ce face.
Molly prezintă o imagine destul de negativă
a căsătoriei, nu-i așa?
O face să pară o aventură fără speranță,
destinată eșecului,
care sigur se va termina cu infidelitate și suferință.
Da, dar doar pentru că unchiul meu Jack
a fost un ticălos și a înșelat-o
nu înseamnă că toți bărbații mint și înșeală, nu?
Dar aduce un argument bun
cu chestia aia „cu câți oameni
te-ai culcat”, știi?
Niciunul dintre noi n-are prea multă experiență.
Tu, chiar mai puțină decât mine.
Și nu mă deranjează, pentru că a fost alegerea mea.
Da, bine.
Deci, nu te deranjează că te-ai culcat doar cu mine?
Nu ești curioasă cum ar fi
să fii cu altcineva?
Nu, dar mă sperii, Terrence Joseph.
Ar trebui să știi asta pentru că așa e.
Ei bine, ghici ce? Și mie mi-e frică, bine?
Sunt îngrozit, de fapt,
și-ți învinovățesc mătușa.
Dar... Nu știu.
Poate are dreptate.
Poate tu ai nevoie de experiență
înainte să fii gata să te căsătorești.
Când spui „tu”, te referi
la mine în mod specific sau în general?
La ambele?
Și sugerez asta doar
pentru că nu vreau s-ajung
ca familia ta,
să ne înșelăm și să divorțăm
pentru că n-am făcut
totul, nu-i așa?
Și ce sugerezi?
Cred că ar trebui să luăm o pauză.
Am crezut că sunt pregătit,
dar nu sunt.
Poate am putea ieși fiecare
la câteva întâlniri,
să ne vedem cu alți oameni, și vom ști
dacă suntem pregătiți s-o facem.
Nu am nevoie de mai multe experiențe.
- Eu sunt pregătită. - Bine. Nu te supăra.
Hai să luăm pauză o lună, ca o despărțire de probă.
Dacă e menit să fie, atunci vom ști.
Și, dacă nu, atunci,
ne scutim de durerea și amărăciunea
de care rudele tale par să sufere.
Uite, ai spus-o chiar tu.
Mătușa Molly ți-a fost ca o a doua mamă.
Hai să o ascultăm!
Poate știe ea despre ce vorbește.
Nu există jumătăți de măsură în dragoste, Terrence Joseph.
Și nu fac despărțiri de probă.
Hai, Patty. Hei, uite.
Ne va prinde bine amândurora!
Ce naiba s-a întâmplat?
Tocmai a rupt logodna noastră
ca să umble cu altele?
A făcut-o? Bine.
A fost neașteptat.
Total neașteptat.
Dar o să te aduni, Patty.
Nu o să plângi
în mijlocul străzii.
Dacă plângi, o vei face
într-un loc unde poți fi singură.
Mulțumesc.
Stai puțin. Molly McMullen?
- Doamne, Walter! - Tu ești?
Ce mult a trecut!
Cum ești?
Bine. Sunt bine.
- Tu cum ești? - Bine.
Mă duc acasă pentru...
Ziua Recunoștinței cu fetele.
Acum vorbeam cu una dintre ele.
- Un moment. - Vai, nu.
Scumpo, te pot suna înapoi?
Da, am dat peste o veche prietenă.
Bine. Vorbim curând. Da.
Pa!
- Scuze pentru asta. - Nu.
Fetele vor să se asigure
că bătrânul lor ajunge bine acasă.
Cât timp a trecut
de când te-am văzut cu Cheryl?
Da, deci nu ai auzit.
Cheryl a murit acum câțiva ani.
- Fir-ar. Îmi pare rău. - Da.
Cancerul e crunt.
- Așa cum știi. - Da, mult prea bine.
Te întorci
- ...de la masă, de la Barry? - Da.
Nu poți scăpa de familia McMullen.
Și ce mai faci?
- Încă predai? - Nu.
Am început să vând imobiliare după, știi...
Aveam nevoie de un nou început
cu fetele mari și plecate de acasă.
E amuzant
pentru că chiar am căutat un agent imobiliar,
pentru că cred că, în sfârșit, a venit momentul
să vând vechea casă a familiei din Long Island.
Cea pe care Jack și cu mine am împărțit-o...
Ei bine, dacă nu ai evaluat-o,
am putea stabili o întâlnire dacă e...
Ar fi minunat.
Bine. Vrei să...
Scrie tu numărul și...
- Sigur. - Minunat!
- Gata. - Bine.
- Bine, mă bucur că te-am văzut. Da. - Și eu mă bucur.
- Bine, ținem legătura. - Bine.
Ziua Recunoștinței fericită!
O Zi a Recunoștinței fericită!
Scuză-mă. Îmi mai dai un rând?
Bine.
Bună!
Să ghicesc, tocmai ai venit din Wisconsin?
Ai auzit că Brooklyn e ideal,
dar locuiești într-un apartament mic,
cu trei colege de cameră, în Bushwick,
și te întrebi: „Ce naiba
caut eu aici de Ziua Recunoștinței?”
Nu.
Îmi pare rău să te dezamăgesc, dar sunt localnică.
- Scuză-mă! - Serios?
Scuzele mele.
Te vedeam mai degrabă o hipsteriță, nu o localnică.
- Și, de unde ești? - Carroll Gardens,
prin Coney Island.
Serios? O adevărată locuitoare a Brooklynului?
Adică, nu mai întâlnești prea mulți dintre noi.
M-am născut și am crescut
în Windsor Terrace,
la câteva străzi de aici.
Îmi mai dai un rând, te rog?
Ăla e iubitul tău?
Nu mai e.
Asta explică lacrimile.
E deștept să-l părăsești într-un loc public.
Adică, îți poți imagina starea lui
- ...dacă... - Poftim!
doar voi doi, singuri acasă?
Mulțumesc. Chiar la momentul potrivit.
Sunt Tommy, apropo.
Karen.
Păi,
mă bucur să te cunosc, Karen.
- Încă un eșec? - Noaptea nu s-a terminat.
Poftim, dle McMullen, Tommy.
La mulți ani de Ziua Recunoștinței!
- Mulțumesc, Brian. - Și ție, Brian.
Pentru o viață lungă și fericită!
Pentru o moarte rapidă și ușoară!
Pentru o fată frumoasă și cinstită.
Pentru o bere rece și încă una.
Bunica ta
ar fi mândră de tine.
Dumnezeu s-o odihnească!
Știi, tată, mă gândeam.
Venind acasă zilele astea,
mi-am dat seama cât îmi lipsește Brooklynul.
Deja nu-mi place încotro se îndreaptă asta.
M-am gândit că mi-ar plăcea foarte mult tehnologia,
dar nu mă simt satisfăcut din punct de vedere creativ.
Cred că, în sfârșit, îmi voi urma visul.
Stai puțin. Înainte să continui,
ai demisionat?
Pentru că nu mai am bani să-ți împrumut.
Tată, vreau să fiu actor.
Actor?
Ce naiba știi tu despre actorie?
Ai luat vreodată lecții?
N-am nevoie de diplomă să fiu actor.
Te pricepi sau nu.
Și e ca și cu scrisul:
„Nu poți preda talentul!”
Și cine ți-a spus
că ai talent?
Nu ne-ai spus tu mereu:
„Fă ce îți place să faci
și nu vei munci nicio zi în viața ta?”
Da, dar când eram tânăr și visător.
Mi-am schimbat regula de atunci. Bine?
Acum e: „Fă ce îți place să faci
și, cu siguranță,
vei avea o viață plină de dezamăgiri
și vei da faliment urmându-ți visul.
Totuși, e mult mai bine decât să muncești de la 9-17.”
Ce vrei să faci? Cum te întreții
în timp ce-ți urmezi visul?
Mă gândeam că pot să lucrez cu unchiul Pat.
La berărie. Da.
Îl ajut cu marketingul,
rețelele sociale, chestii de genul ăsta și, apoi,
mă gândeam și că, știi,
ca să economisesc bani, ar fi o idee bună
să mă mut înapoi acasă.
Înapoi acasă?
Cu mama ta în Miami,
în casa aia mare și frumoasă cu piscină uriașă?
- E o idee genială! - Nu, tată.
Vorbesc despre Brooklyn, cu tine.
Înapoi acasă, în Brooklyn, cu mine?
Să-mi spui dacă te distrag.
Credeam că avem o discuție serioasă
despre mutarea ta înapoi acasă.
Uite, ce vrei să spun?
E Ziua Recunoștinței. Cum să-mi refuz băiatul?
Este o zi pentru dăruire.
Tocmai i-am spus unchiului Pat
că se poate muta și el...
Bun-venit acasă, fiule!
Serios?
Mersi, tată!
Nunta a fost anulată.
Pentru că mătușa Molly l-a convins pe Terrence Joseph
că avem nevoie de mai multă experiență
înainte să ne căsătorim.
Doamne, îmi pare rău, puștoaico.
Deși nu pot spune că îmi frânge inima complet,
pentru că, la fel ca mătușa ta, am avut îngrijorările mele.
Da, bine, mie mi-o frânge,
așa că, aș aprecia puțină simpatie
dincolo de comentariile sarcastice.
Patty, îți datorez scuze.
Nu-mi pot imagina că teatralismul meu a ajutat.
Da, a fost o priveliște înfricoșătoare
să vezi un bărbat matur plângând așa la masă.
Și pe mine m-ar fi speriat.
Dar, Patricia, am o întrebare.
Având în vedere valizele, putem presupune
că, la fel ca fratele tău, nici tu nu vrei
să te muți înapoi acasă cu mama ta, în Florida?
Cum „ca fratele meu”?
Mi-am dat demisia, așa că voi sta cu tata o vreme.
Chiar când credeam
că nu poate fi mai rău.
Uite, știu că, probabil,
nu vrei să auzi asta acum,
dar cred că e mai bine așa.
De ce ai spune asta?
Doar cu el ai avut
o relație vreodată,
și cred că ar fi păcat.
Cum naiba știi asta?
TJ a menționat asta când s-a îmbătat.
Și sper că i-ai tras vreo două
că a vorbit așa despre sora ta.
Nu e nimic în neregulă cu asta, Patty.
Fiind catolic, te felicit.
Și, ca frate al tău, mi-e milă de tine.
Și vreau să știu de ce cineva crede
că asta e o conversație potrivită în fața mea.
Făceți-mi o favoare.
Tommy, în seara asta,
nu vreau să mai aud nimic de la tine.
Uite, nu mă interesează ce crezi.
Cred în puterea iubirii
și în instituția căsătoriei,
spre deosebire de tine, mătușa Molly și tata...
Scuze.
N-am probleme să fiu fidelă.
Bine spus, Patty.
Și Domnul le zâmbește celor care fac acest sacrificiu
și îi disprețuiește pe cei care nu o fac.
Hei, de ce sunt băgat în asta?
Am înșelat-o doar pe prima mea soție.
Dacă n-aș fi făcut-o, n-aș fi fost cu mama ta.
Dacă n-aș fi fost cu ea,
n-aș fi avut doi copii frumoși.
Deci, în acest caz,
poate că înșelatul e un lucru bun.
Asta înseamnă să fii părinte pentru tine?
Tată, e o logică foarte distorsionată, dar validă.
Haideți să ne întoarcem la ale noastre!
Pot sta aici?
Uite.
Când mama voastră și cu mine am divorțat,
am cumpărat casa asta cu speranța
că pot face o a doua casă pentru noi.
Și, după seara asta, cred că am reușit.
Sunt confuză, deci pot?
Sigur!
Dar am câteva reguli, bine?
Nu fac mâncare și nici curat după voi
și nu vă spăl rufele.
Vreți toate astea?
Spuneți-i lui Patrick,
care a venit azi aici, fără nimic.
Le fac eu cu plăcere!
Mulțumesc!
Ia te uită!
Copiii mei au venit la tati.
Gașcă, ridicați halbele!
Pentru Patty Perfecta și Tommy Groaznicul!
Bun-venit acasă, copii!
Ai un minut?
Ai grijă ce scoți pe gură.
Drept cine mă iei?
Poate că-s un știe-tot, un clovn al clasei
și un prost al școlii,
dar știu că nu trebuie să glumesc acum.
- Atunci, ce vrei? - Să îți spun
că-mi pare rău pentru tine.
Știu cât de mult l-ai iubit.
Doar atât?
Fără glume, fără comentarii răutăcioase, fără remarci stupide?
Nu, pot fi serios când momentul o cere.
Totuși, e ceva ce vreau să te rog.
Bine, asta ar trebui să sune bine.
Nu e ceva important, dar...
Uite, dacă tot vom locui împreună,
ar trebui să încercăm
să ne înțelegem, bine?
Da.
Așa că speram să încerci
să nu mă judeci atât de tare.
Bine.
Nu judec.
Îmi fac griji că impulsivitatea
și deciziile tale grăbite
te vor conduce pe o cale a dezamăgirii,
amărăciunii, tristeții
și, în cele din urmă, a eșecului.
Ei bine, a meritat să încerc.
Dar știi ce tocmai am realizat?
Nu mă judeci, nu-i așa?
Ești invidioasă.
Sunt invidioasă pe tine?
Doar nu crezi asta.
Da, și te înțeleg. Eu sunt amuzant, iar tu, nu.
Sunt sufletul petrecerii,
iar tu ești ciudata din colț
cu care nimeni nu vrea să vorbească.
Și eu aș fi invidios.
Te-ai gândit vreodată că poate era din cauză
că stima mea de sine nu era legată de o nevoie constantă de atenție?
Dacă e ceva, nesiguranțele tale
îți hrănesc invidia pe mine.
Mereu m-ai invidiat.
Ce parte a vieții tale aș putea invidia?
Nu știu.
Etica mea profesională, stabilitatea mea, relația mea amoroasă.
Știi ce simt de la tine acum?
Dezamăgire. Amărăciune. Tristețe.
Care a fost ultima?
A, da. Eșec.
Ieși afară!
Nu pot să cred că mi-a fost dor de tine!
Se pare că au început bine.
Da, sunetele de rivalitate între frați.
Îți încălzesc inima, nu-i așa?
Îți amintești de mine?
- Nu, nu pot spune că... - Ba da.
Farrell's, de Ziua Recunoștinței.
Ai lăsat un biet nenorocit plângând în bere.
Da.
- Dl Născut și Crescut. - Exact!
Da, mâncam ceva
și te-am văzut trecând,
m-am gândit să te salut și să te-ntreb ce mai faci.
Deci, ce mai faci?
Acum sunt destul de enervată, de fapt.
Ce? Din cauza mea?
Scuze. Nu vreau să deranjez.
Voiam doar să te salut.
Acum că am făcut-o... ia-o ușor.
Nu, îmi pare rău. De fapt, nu e vina ta.
Doar că... Trebuia să mă văd cu prietenii la prânz
și tocmai mi-au trimis un mesaj că fostul meu e acolo.
Deci, plângăciosul e cauza supărării tale și nu eu.
Mă bucur să aud asta.
Hei, mi-a venit o idee.
Dacă îi lași baltă?
Iei masa cu mine.
De ce nu?
Uite, intri acolo, știi că vei avea o întâlnire
ciudată cu tipul ăsta
și apoi te vei întreba:
„Și dacă aș fi luat prânzul cu Tommy Mac?
Dacă acel moment ar fi fost șansa mea
la ceva extraordinar
și am lăsat-o să-mi scape?”
Adică, s-ar putea să te bântuie toată viața.
Deci, insinuezi
că „ceva extraordinar ce-am lăsat să-mi scape”
ești tu?
Nu!
Suntem noi!
Ce spui?
E doar un prânz.
O bere, un burger. Poate chiar râzi puțin?
Burger?
O felie nu e de ajuns?
Ce felie?
Faină aruncare!
Știi...
- De ce nu? - Da?
Atunci, haide, fato!
Bine.
Deci, cât ați fost împreună?
Aproape patru luni.
Cea mai lungă relație a mea.
A părut mult mai lungă, nu?
Da, ca o sentință pe viață!
Și
l-ai iubit?
Doamne, nu!
- Ce? - Ce?
Nu!
N-am iubit niciodată.
Nimeni nu mi-a făcut-o.
Mie-mi spui?
Da. Încă nu am trăit acel sentiment special
despre care vorbesc toți.
Acel „Mă gândesc la ea mereu.”
„E fata visurilor mele.” „E dragoste la prima vedere.”
N-am pățit niciodată asta.
Prietenele mele îmi spun
- ...când sărută un tip. - Da.
Doar sărutul, să știi, și li se face pielea de găină
și simt furnicături și fluturi în stomac
și știu imediat că el e alesul,
iar eu zic: „Fluturi? Glumești?”
„Ți se face pielea de găină? Lasă-mă cu de-astea!”
Nu știu. Poate că pur și simplu nu sunt făcut așa. Îmi pare rău.
Nu. Nu-ți cere scuze.
Pentru cei cu inima rece!
Fie ca niciodată să nu credem în eroarea iubirii adevărate!
Să nu mai vorbim de fluturi.
La naiba cu fluturii!
Ce na...
Doamne, nu!
Doamne!
Tată!
Cred că glumești.
Tată!
E totul în regulă?
Doamne! Ce se întâmplă?
- Ce s-a întâmplat? - Robinetul.
A picurat încontinuu
și m-a ținut trează.
Am încercat să-l repar, dar m-am udat toată!
Nu încetează.
Bine, știi ce mă preocupă
mai mult decât robinetul?
Faptul că e mijlocul după-amiezii
și încă ești în pat.
N-ai vrut să mergi la muncă?
Nu, am sunat din nou că sunt bolnavă.
Nu sunt pregătită să înfrunt lumea.
Și asta e din cauză
că încă tânjești după Terrence Joseph?
Da, clar.
Au trecut două săptămâni.
Nu ai terminat-o cu el?
Bine. Nu mă ajuți.
- Mă duc în pat. - Pats.
Îmi pare rău. Uite care e treaba.
Poți mai mult decât tipul ăsta, bine?
Adică, în primul rând,
nu e prea arătos, bine?
Are ochi foarte nedemni de încredere.
În al doilea rând, a avut îndrăzneala să-mi spună „Finbar”.
Și, în al treilea rând,
e un irlandez care pretinde că e un protestant alb.
Adică, serios.
Mersi că m-ai condus acasă.
- Da. - Nu era nevoie,
dar apreciez gestul.
A fost plăcerea mea.
Nu cred în dragoste,
cred în cavalerism.
Deci, uite, vreau doar să fiu complet sincer
și să-ți spun
că m-am distrat de minune astăzi.
Da, și eu.
- O surpriză foarte, foarte plăcută. - Bun.
Și aș dori doar să adaug...
E redundant, dar continuă.
Mă bucur că nu am ratat
experiența extraordinară
pe care începem s-o trăim.
Extraordinară? Nu.
Nu cred c-am ajuns încă la partea aceea.
Și...
nu ajungem în seara asta.
Da, păcat, dar ai putea să-mi trimiți un mesaj.
Sunt liberă în weekend.
- Da? - Da.
Bine.
- Bine. - Abia aștept.
- Da? - Da.
Se apropie... extraordinarul.
Bine.
Ce naiba?
Ce simți nu sunt fluturi.
Ți-e foame, trebuie să mănânci.
Stai un moment.
Tocmai ai mâncat.
La naiba!
- La naiba! - Fir-ar!
Nu!
Nu ești acel tip.
Nu-ți face griji.
Hei, cine vrea gogoși?
Nu, tată. Unchiul Pat deja face micul-dejun.
Nu-i așa că e o gospodină fericită?
Nu știu dacă știți asta,
dar astăzi se împlinesc
două săptămâni și două zile
de când unchiul vostru stă la noi. Nu-i așa că e minunat?
Știi, dacă sunt o povară,
spune-mi doar și voi pleca bucuros,
- ...frate. - Nu!
Unchiul Pat nu pleacă nicăieri.
Ne-a făcut clătite. Ceva ce tu n-ai făcut niciodată.
Da, pentru că fac gogoși. Asta e specialitatea mea.
Fac asta de când erați copii.
Și îți garantez:
gogoșile mele sunt mai bune decât acele clătite.
Nu știu, tată. Clătitele astea sunt super.
Am spălat și rufele și, Finbar,
pe viitor, aș aprecia
dacă nu ai arunca prosoapele ude pe scări.
Există un coș de rufe pe palier dintr-un motiv anume.
Auziți un bâzâit în bucătărie?
Îl aud
de două săptămâni și jumătate.
E ca o mică musculiță în ureche.
Se vaită și geme.
Nu auziți nimic?
Alung-o, unchiule Pat!
Am făcut asta toată viața noastră.
Da, nu-l asculta.
Te rog, continuă ce spuneai despre mătușa Molly
înainte ca Barry, „cutia cu gogoși” de acolo,
să te întrerupă grosolan.
Ei bine, cred că e minunat
cât de apropiați sunteți voi de ea.
Da, păi, a fost mai mamă pentru noi
decât mama noastră.
Iar asta e puțin spus.
Am uitat și eu ce frumusețe e.
Chiar are o strălucire în jurul ei.
Ați observat?
Intră într-o cameră și imediat o luminează!
O strălucire?
Nu. Eu, unul, n-am observat niciodată o strălucire.
Și nici tu n-ar trebui.
Și vrei să știi de ce?
Pentru că e cumnata ta.
Tehnic, nu cred că mai e.
Nu am voie să spun că luminează camera?
Nu. Nu cât locuiești în casa mea.
Când o să ai propria locuință,
poți s-o strigi în gura mare, nu-mi pasă.
Tată, ești un nebun.
Thomas, nu pot să aprob limbajul ăsta,
dar aprob mesajul.
Tu ești singurul
căruia-i trebuie un psihiatru.
Stați, scuze. Cine de aici merge la psihiatru?
Mătușa Molly i-a dat unchiului Pat numele vechiului ei terapeut.
Ce a făcut?
De când merge ea la un psihiatru?
Și, mai important, de ce?
Glumești?
Fratele tău mai mare, soțul ei,
a înșelat-o și apoi a murit.
Cu siguranță a avut nevoie de unul.
Scuza ta care e, Patrick?
Tată!
Mătușa Leslie l-a dat afară din casă?
Tată, nu te aprinde așa.
Mama ne-a dus la terapeut
după ce ați divorțat.
A fost minunat. Ne-a ajutat.
Ce a făcut?
Și de ce aud doar acum de asta?
Poate din cauza reacției tale.
Unchiule Pat, ai avut deja prima ședință?
Nu. Și, la fel ca tatăl tău, am și eu rezervele mele.
Dar, după anul ăsta plin,
văd lumea cu alți ochi.
Alți ochi? Poate asta explică
de ce o vezi pe văduva fratelui tău mort
cu o strălucire în jurul ei.
Doamne, ne-am întors la asta.
Barry, mereu te-ai temut de schimbare.
Dar fiica ta are dreptate.
Nu mai suntem în anii '90.
Hei, Patrick, știi ce? Încep să cred
că ești o influență proastă,
întorcând copiii împotriva mea.
Și îmi amintește de o teorie de-a mea.
Vezi tu, o familie e
- ...ca un bol cu fructe. - Doamne!
Și dacă se întâmplă ca bolul ăla să aibă un măr stricat,
- ...unul putred, spre exemplu... - Tată!
- Ce-are a face... - N-a fost amuzant.
Ba, a fost. Mi s-a părut amuzant.
Ba, chiar a fost amuzant.
Fratele tău are dreptate.
E un puști deștept.
Din nou, Barry. Anii '90...
Au trecut.
E timpul să te maturizezi.
Da, știi, casa are nevoie de niște reparații.
Da, bucătăria ar avea nevoie de îmbunătățiri.
Crezi?
Ce? Nu crezi că peretele din cărămidă a îmbătrânit bine?
Cred că nu se mai poartă
- ...de prin anii '80. - Da.
Știi ceva? De fiecare dată când vin aici
amintirile
mă năpădesc.
Sunt sigur.
Eram o copilă când m-am mutat aici.
A fost după noaptea nunții.
- Timpul trece, nu? - Da.
Sunt 30 de ani.
Cum naiba se întâmplă?
Mie-mi spui?
Mă simt de parcă aș avea încă 20 de ani.
Apoi, mă uit în oglindă.
Da, la naiba cu asta!
Da, am încercat să locuiesc aici
după ce a murit Jack.
E prea goală.
Dureroasă. Tristă.
Asta a fost acum peste 20 de ani.
De ce ai păstrat-o atâta timp?
Barry și Patrick.
Nu erau pregătiți
să renunțe la casa copilăriei lor.
Nicio șansă.
Așa că, am închiriat-o. A fost destul de profitabil.
Ce părere au despre faptul că o vinzi acum?
Nu am discutat încă.
Vor fi lacrimi.
Mai ales de la Patrick.
Vreau să încep prin a spune...
E un pas mare pentru mine, dr. Sabatino.
Te rog, spune-mi Sal.
Sal?
Nu mă simt în largul meu.
E prea informal.
Prea lejer pentru felul în care voi vorbi aici.
Și cum vei vorbi aici?
Vorbesc cu un doctor, nu cu un Sal oarecare.
Dacă preferi să-mi spui dr. Sabatino,
încercăm așa.
Dar vreau să te întreb
de ce „Sal” te face să te simți incomod.
Parcă le-aș spune părintelui Dolan
și părintelui McGavin Joe sau Mike.
Nu se face.
Din respect.
Deci, ești catolic practicant.
Da.
A cărui soție i-a cerut divorțul.
Un păcat foarte mare.
Și soția ta e catolică?
Nu practicantă.
Ea... a contestat unele poziții
ale Bisericii față de femei.
Ca un catolic nereușit, înțeleg perfect.
Îmi amintesc de o glumă pe care am auzit-o recent,
care s-ar putea să-ți placă.
Care este cea mai înaltă poziție
atinsă de o femeie în Biserica Catolică?
Altarul.
Înțelegi? Altarul, ca poză.
Scuze. A fost de prost-gust.
Spune-mi, Patrick,
cum crezi că te pot ajuta?
Din păcate...
Sal,
nu cred că poți.
Mulțumesc pentru timp.
Nu se poate!
DR. SABATINO, PSYA.D PSIHANALIST
Glume despre călugărițe?
Asta i se pare amuzant tipului ăstuia.
Imaginează-ți! Ce oameni râd la așa ceva?
Bilet dus spre iad, prieteni.
Patrick?
Patrick!
Patrick McMullen!
Doamne, mi s-a părut mie că ești tu.
Susan? Nu pot să cred!
Au trecut peste 30 de ani. Arăți exact la fel.
Și tu.
Când ai trecut pe lângă mine la Sal,
am știut imediat că tu ești.
Te referi la dr. Sabatino? Este și terapeutul tău?
Nu aș spune-o chiar așa.
Asta a fost prima și ultima mea ședință cu dr. Sal.
Se pare că va trebui să mă lupt cu confesiunile
cu părintele McGavin de acum înainte.
Da.
Mă bucur că nu te-ai schimbat prea mult.
Tu ce mai faci? Ești în Brooklyn acum?
Da. După ce s-au născut copiii,
am părăsit Upper West Side,
iar tata nu m-a iertat niciodată pentru asta,
și ne-am mutat aici, chiar mai sus pe stradă, de fapt.
Dar acum sunt divorțată și copiii sunt mari,
iar tata s-a prăpădit de mult, așa că acum sunt doar eu.
Ăsta e unul dintre motivele pentru care
am venit la bunul doctor.
În curând voi fi și eu divorțat.
Îmi pare rău să aud asta.
Dar devine mai ușor pe măsură ce trece timpul.
Și, dacă ai noroc, chiar devine distractiv.
Mi-ar plăcea să stăm de vorbă toată ziua,
dar trebuie să mă întorc la ședință.
Poate am putea lua prânzul cândva.
Sau bem ceva, să ne plimbăm? Orice ar fi.
Știi, sună-mă la birou!
Avem același număr, dacă-ți vine să crezi.
Știi ce e amuzant?
N-aș putea să-ți spun ce-am mâncat ieri,
dar toate numerele de atunci?
- Sunt întipărite aici. - Bine!
Atunci, sună-mă, dacă vrei.
Dacă nu, mă bucur că te-am văzut.
Te-ai întrebat de ce Molly nu s-a recăsătorit
după moartea unchiului Jack?
Nu m-am gândit la asta.
Nu-mi pasă, de fapt.
Știi, nu-mi amintesc
să fi avut vreodată un iubit stabil.
Și discuția de la Ziua Recunoștinței
despre cum am nevoie de mai multă experiență
și parteneri sexuali?
Poate e dependentă de sex.
A avea o viață sexuală sănătoasă și zero dorință de a se căsători
nu face o persoană dependentă de sex.
Educația ta catolică
te face să judeci negativ
dorințele și impulsurile normale.
Dar nu crezi că e ciudat că nu a avut niciodată copii?
Deloc.
E prea ocupată cu noi.
Da, nu e același lucru.
Vorbind de tata,
de ce nu s-o fi recăsătorit?
Are două rateuri.
A treia oară ar putea fi cu noroc.
Nu prea cred.
Cred că e fericit singur.
Tata nu e fericit singur.
De ce crezi că a acceptat așa ușor
să ne mutăm în casă?
Pentru că e singur, de aia.
Singur? Tata? Nicio șansă.
Trăiește o viață fermecată.
Nu cred ce văd acum.
Perfect și Groaznic petrec timp împreună?
Copii, nu vă pot spune cât de fericit mă face
că stați aici.
Casa începe să pară
a cămin, și asta îi încălzește inima bătrânului.
Ce ți-am spus?
Dar am vrut să stau de vorbă cu voi.
E în regulă să stați aici,
chiar și cu unchiul Pat care locuiește la subsol?
Doar să-mi spuneți
și îl scot bucuros de aici.
Da, tată, e în regulă.
Mă gândeam,
dacă sunteți acasă diseară,
poate am putea
să luăm cina doar noi trei?
Îmi pare rău, tată, am o întâlnire diseară.
- Bravo! - Mersi.
Pats?
Nicio întâlnire diseară, cred.
Mă gândeam că poate, atunci,
am putea începe să împodobim bradul.
Voi fi aici, bălăcindu-mă în autocompătimire,
plângând după viața
pe care ar fi trebuit să o am și îmbătându-mă.
Plângi pentru scenariile ipotetice și te îmbeți.
De cine îți amintește?
- Bunica. - Exact.
Din nou...
Îi încălziți inima bătrânului.
Știi, poate ai dreptate.
Adică, dacă e încântat
că rămâi la cină,
cu siguranță se simte singur.
Pentru ce anume este asta?
O să vrei să lași asta jos.
Scârbos!
Nu te-ai recăsătorit după ce a murit Jack?
Sincer, nu m-a interesat niciodată cu adevărat.
Știi, prima dată a fost
destul de greu, așa că...
Da, am auzit că ați avut niște probleme.
Doar o singură problemă.
M-a înșelat.
- Da, e una mare. - Da.
Dar tu? Ce se întâmplă?
Ai început să ieși iar sau...
Am încercat și am eșuat lamentabil.
Ce?
Ei bine, pentru început, era fosta iubită din liceu,
dacă-ți vine să crezi. Ne-am reconectat pe Facebook.
Serios?
Oamenii chiar fac asta?
Cum a fost?
- Adică, după câți ani? - Patruzeci.
- Patruzeci? - Da, patruzeci de ani.
E un coșmar acum și era un coșmar și atunci.
Sper că nu te deranjează,
dar ai un zâmbet foarte frumos când râzi.
Mulțumesc.
Asta îmi amintesc cel mai mult la tine.
Când... când lucram împreună.
Zâmbetul tău, era pur și simplu... Era drăguț.
Walter, te dai la mine?
Ce? Nu! Ai un zâmbet drăguț.
Doar atât.
Mulțumesc.
Și mulțumesc că m-ai adus.
Și ne vedem săptămâna viitoare pentru contract.
Bine.
Bine. Ei bine, a fost o surpriză plăcută.
E drăguț!
Dar e prea drăguț?
Doamne, știi cum sunt tipii drăguți.
Mai întâi, devin siropoși, apoi devin lipicioși.
Nu te descurci bine cu lipicioșii.
Bine, ia-o mai ușor.
Nici măcar nu știi dacă e interesat încă.
Dacă era interesat,
te invita în oraș, nu?
Păi, nu te-ar fi invitat în oraș?
Cred că te-ar fi invitat în oraș.
- Alo? - Hei, sunt eu, Walter.
Încă sunt afară, în mașină,
de unde tocmai ai plecat.
Încă aici, nu într-un mod ciudat.
Mă gândeam doar că poate tu și cu mine ar trebui...
Să ieșim la o întâlnire?
Da. Exact.
Și eu.
Grozav. Știu un restaurant italian grozav.
Ce zici de sâmbătă?
Bine. Minunat! Aș putea găti.
- Mai bine. - Minunat.
- Ne vedem atunci. - Bine.
- Pa! - Pa!
Walter.
Adică, nu e incredibil?
Întotdeauna am spus că orașul e ca un orășel,
mai ales Brooklyn.
Și ce vei face, băiete?
O vei suna sau nu?
Trebuie să o suni, unchiule Pat.
Probabil aveți multe de vorbit.
Și uite, tocmai am căutat-o pe Google.
E o tipă importantă în materie de modă.
Are propria companie.
Da, a fost compania tatălui ei.
Făceau cele mai urâte pulovere din istorie.
Nu mai fac. Acum sunt mari ca Donna Karan
și, Doamne, uită-te la apartamentul ei!
Bine, Patrick, cred
că are un dormitor în plus aici
și trebuie să fie mai bine
decât să dormi în subsol. Ce zici?
Dacă nu sunt binevenit aici,
spune-mi și voi pleca.
E o promisiune?
Doamne, n-o să-ți vină să crezi cine sună.
Tipul care mai voia distracție.
- Pot să închid? - Ce fac?
- Nu răspunde! - Răspunde!
- Răspund. - Vai, vai.
De ce i-ai spus să răspundă?
Doamne, încercam să scap de el.
Ei îi place puștiul.
- Alo? - Bună!
Am vrut doar să văd ce faci.
Nu prea bine, dacă sunt sinceră.
Serios? Nici eu. Doamne, mi-e atât de dor de tine.
Doamne...
Mă bucur că spui asta.
Deci, înseamnă că nu ai ieșit
să trăiești experiențe noi.
Ce?
Nu, nu chiar.
Dar tu?
Nu, sigur că nu.
Nici măcar o întâlnire?
Nu. De ce?
- Ai ieșit la o întâlnire? - Ei bine, da. Evident.
Dar, nu mi-au plăcut. Nu erau tu.
Nici pe departe.
Ce drăguț să spui asta.
Da, cam plictisitoare.
Niște tipe de pe Bumble.
Serios?
Deci, sunt
mai mult de una. Deci...
A fost o singură întâlnire cu câteva fete diferite?
Sau unele fete cereau a doua întâlnire?
Te superi?
Credeam că așa am convenit.
Nu, tu ai sugerat asta.
Ți-am spus, nu-s interesată. Prin urmare, n-am convenit!
Dar sunt curioasă.
Cum a fost?
Știi tu, să te culci cu altcineva?
Presupun că te-ai culcat cu ele.
Nu cu toate.
Doar cu una.
Tată, e un nenorocit!
Ce s-a întâmplat?
Nu a mers bine?
Nu, nu a mers bine.
E un... nenorocit!
Doamne, credeam
că va spune că nunta se reia.
Asta e o veste bună.
Fiica ta e distrusă emoțional.
Și tu spui asta?
Da, pentru că, așa cum ți-am explicat,
nu-mi place puștiul ăsta
și nu voi fi fericit până nu iese din scenă.
Și știi ce ai putea face pentru a ajuta?
Să spui o rugăciune pentru asta.
Sau, mai bine,
data viitoare, la misă, aprinde o lumânare.
Singurul motiv pentru care aș aprinde o lumânare la biserică
e să-ți salvez sufletul.
Ei bine, și asta ar fi de apreciat.
Nu, tata e minunat.
Suntem foarte apropiați.
Dar s-a mutat în California acum câțiva ani,
când s-a recăsătorit, așa că...
Și mama ta?
Nu, nu s-a recăsătorit
și abia dacă a ieșit cu cineva, de când s-a despărțit de tata.
Crede că niciun bărbat
nu e suficient de bun pentru ea.
Sau pentru mine, de altfel.
Am înțeles.
Da, ei bine... Sunt singurul ei copil,
așa că poate fi puțin prea protectoare.
Dar tu? Ai frați, surori?
Da, am o soră mai mică.
Patty Perfecta.
Nu e perfectă, departe de asta.
Nu, numai că nu puteam fi mai diferiți unul de celălalt.
Toată viața noastră ne-am certat.
Cu mine, de obicei,
la capătul unui croșeu de-al ei de dreapta.
Stai, deci vă băteați, cu pumnii?
Da.
Verile, când stăteam cu tata,
aveam un obicei în familie,
când ne auzea țipând unul la altul,
suna un clopoțel, lua o pereche de mănuși
și apoi ne băteam
în spate.
Aș adăuga că trebuie să fii bărbat puternic
ca să recunoști că sora ta te bătea.
Deci, ești un romantic, nu un bătăuș.
Asta e scuza ta.
Nu e chiar o scuză.
E mai mult
o medalie de onoare.
- Serios? - Da.
Vom vedea.
Sfinte Sisoe!
Știu, da.
Ce naiba a fost asta?
Nu știu.
Ai simțit vreodată așa ceva înainte?
Nu!
Nici eu.
Bine. O să spun doar asta acum.
Nu vreau un iubit.
Nici eu nu vreau o iubită.
Nici pe departe. Îmi fac griji pentru carieră.
Adică, ar trebui să mă mut
ca să-mi urmez visul?
Nu pot fi legat de pasiuni...
- ...suplimentare. - Deci, gândim la fel.
Nu vrem nimic serios.
Nu, doar ne distrăm.
Bine, tare.
Ce ușurare...
Dar vreau doar să mă asigur că și tu ai simțit asta, bine?
La naiba!
Știi,
poate dragostea nu e o idee atât de nebună.
Toată lumea pare să o laude atât.
De ce nu i-ai da o șansă?
Dă-i o șansă!
Lasă-te în voia ei, distrează-te.
Nu, stai puțin. Ce tot spui?
Ce tot spui?
Ai putea fi îndrăgostit de fata asta?
Nu!
Să nu ne lăsăm duși de val.
Nu asta spun.
- Tată, ești acasă? - Da.
În living, cu unchiul tău.
Salut!
Bună!
Deci...
Aseară,
am avut cea mai tare întâlnire din viața mea,
fără îndoială.
Da, ei bine, puloverul tău e pe dos.
Și invers.
Adică, nu am mai simțit așa ceva până acum
și, trebuie să recunosc, e puțin tulburător.
Adică, astea sunt ape necunoscute pentru mine.
- Povestește-ne! - Aș vrea să pot.
Nu știu de unde să încep.
Adică, așa cum am mai spus,
nu cred în soartă sau destin
sau în dragoste adevărată sau altele de genul ăsta.
Dar asta?
Adică, a fost intens.
Mi-e cam jenă de mine
- ...și să vorbesc despre asta. - Da, Doamne ferește.
Ar trebui să-ți fie jenă. Ascultă-te!
Știu. La naiba!
Băieți, limbajul.
Și Barry ia numele Domnului în deșert pe deasupra.
Greșeala mea. Am uitat
că Sfântul Pocăit locuiește acum cu noi.
Patrick, voi face tot posibilul cât timp ești aici în casă
să am grijă la limbaj.
Jur pe nenorocitul de Hristo...
for.
Nu e deloc amuzant.
Nu, nu este.
Știi cine altcineva nu râde?
Cine?
Dumnezeu.
Thomas, nu-l asculta pe tatăl tău cinic și urât vorbitor.
Nu e nimic de care să-ți fie rușine.
A fi îndrăgostit e o afecțiune
de care au suferit mulți McMullen.
Inclusiv eu.
Și acest personaj de aici, aș adăuga.
Mă bucur că tradiția continuă.
Încă un romantic care menține visul viu.
Stai puțin. Doar... E ea.
- Alo? - Bună, ce faci?
Foarte bine. Le spun tatei și unchiului meu despre tine.
Nu se poate,
și eu îi spun mamei despre tine.
Și ea crede că poate ești rudă
cu un tip cu care se întâlnea.
- Ba nu. - Pe tatăl tău îl cheamă Barry?
Din păcate, da.
Tată, te-ai întâlnit cu mama ei.
Serios?
- Cum o cheamă? - Cum o cheamă?
Nina Martin.
Nina Martin?
Glumești? Serios?
- Hei. - Vine aici.
- Fă-mi o favoare. - Da.
Salut-o din partea mea.
- Te salută. - Te salută.
Bună, Barry.
Și cam roșește acum,
- ...lucru care, sincer, îmi place. - Nu roșesc. Încetează!
Dar sper că asta nu schimbă
ce simți pentru mine.
Deloc. Mi se pare amuzant.
Da, și mie. Bine.
Mai e valabil sâmbătă seara?
Da, clar.
- Ne vedem atunci. - Minunat.
Ne vedem atunci, da.
Bine, pa!
Ce incredibil!
Care erau șansele?
Deci, care... Ce-ați fost?
Am fost prieteni în liceu.
- Bine. E tare. - Și apoi...
- Și apoi, la facultate. - Serios?
- Te-ai întâlnit cu el? - Nu.
Cât timp?
Nu m-am întâlnit cu el.
Da, de câteva ori, când aveam 20 de ani.
De câteva ori?
Bine, ce ați făcut?
V-ați tras-o în anii '90?
Drept cine mă iei?
Și apoi, cred
că după divorțul ei, a fost...
- Și după ce mama ta... - Tată, nu!
Ce, sunteți amici de sex?
Doamne, am fost prieteni.
- Ați fost prieteni? - Am fost prieteni.
Prieteni care umblați goi cu...
Atunci, de o spui așa?
Eram prieteni, bine?
- Să o lăsăm așa. - Bine.
Nu mai spun nimic.
- Mamă! - Nu mai spun nimic.
Vreau să aud despre escapadele tale sexuale!
Să-mi fac griji că o să fie ciudat
- ...între voi doi? - Nu, deloc.
- A fost demult, bine? - Bine.
- Nu-ți face griji.
Bine, pentru că chiar îmi place fata asta.
Așa că, poartă-te frumos.
Bine?
Drept cine mă iei? Haide!
Îți vine să crezi? Nina Martin!
E o veste minunată!
Știu la ce te gândești.
Și ești o persoană perversă și dementă.
Ai auzit ce a spus.
Chiar îi place fata.
Nu are nevoie să strici asta.
Să stric?
Bine, cât timp mai trebuie să stai aici?
INSTALAȚII SANITARE
Uite-l! Ce mai faci, Sam?
Bună, dle McMullen!
Trebuie să-mi cer scuze.
Nu am putut ajunge săptămâna trecută.
Sora mea mă face să alerg
- ...ca un nebun. - Serios?
Îmi faci o mare favoare, bine?
Haide, vino aici!
- E sus? - Da.
Pe aici, omule.
- E cineva aici? - E deschis.
Deranjez, dar, în sfârșit, am adus instalatorul.
A venit să repare chiuveta.
Ai terminat?
Acum.
Sam. Patty. Patty. Sam.
Spune-mi dacă-ți trebuie ceva.
Mersi, dle McMullen.
Îmi pare rău. Plec de aici într-o secundă.
Nu știu dacă ai auzit.
Sunt Sam.
Sam Dukakis.
Doamne, Patty, îmi frângi inima.
Nu-ți amintești de mine?
Locuiam la capătul străzii.
Ne jucam prin cartier
când tu și fratele tău veneați vara.
Așa este. Bună!
Cât timp a trecut? O groază de timp.
Cred că da.
Ne-am sărutat o dată, nu-i așa?
În curte la dna Warren?
Jucam „Învârte sticla”.
Vara dinainte de liceu?
Vara dinainte de liceu, da.
Punctul culminant al verii.
Dar, adică, a fost mai mult un pupic
decât un sărut în toată regula.
A fost o atingere.
Mai știi, nu te simțeai bine?
Erai deranjată la stomac sau ceva de genul?
Amintiri minunate.
Acum îmi amintesc.
Te las să te apuci de treabă.
E chiuveta, dar... știai asta.
Bine.
Tată?
Avem o problemă. Știi cine e tipul de sus?
Da. Eu l-am chemat, nu-ți amintești?
E Sam Dukakis de la capătul străzii.
Ne jucam împreună când eram copii.
Știi asta?
Vrei să spui că e un tip foarte chipeș,
super drăguț și fermecător,
care locuia pe aceeași stradă cu cele trei surori nebune ale lui?
Da, îmi sună puțin cunoscut.
Tot nu pot să cred că e el.
Nu înțelegi. Eram îndrăgostită la culme de el.
În fiecare vară, când veneam să stăm cu tine,
stăteam pe stradă cu el
și cu toți prietenii lui
și toată lumea mă ignora pentru că eram o tocilară.
Cu excepția lui.
Și care e problema?
E primul băiat pe care l-am sărutat.
Din nou, nu văd problema.
- Am vomitat pe el. - Asta e o problemă.
Care a fost treaba? Săruta rău, mirosea urât?
Nu, jucam „Învârte sticla”
și cineva a adus bere
și nu jucasem jocul ăsta înainte,
nici nu băusem bere înainte.
Privind în urmă, trebuia
să beau berea după sărut.
Da, și eu trebuia să fiu
mai atent la ce făceați voi, copiii,
când erați aici.
Deci, ce vei face?
Poate ar trebui să urci
și să aveți o mică conversație?
De ce aș face asta?
Ai zis c-ai fost amorezată de el,
iar acum ești singură.
Asta a fost acum 15 ani.
Și nu sunt singură. Am luat o pauză.
Terrence Joseph ce crezi
că face acum?
Crezi că plânge după tine?
Sau crezi că poate
își „plănuiește” următoarea experiență?
Ar trebui să urc.
Pats, înainte să urci,
ia o cană cu cafea.
Va părea mai puțin evident.
Bună idee.
Bine.
Măcar o dată, tatăl tău are dreptate.
Terrence Joseph are, probabil, chiar acum
o altă experiență.
Deci, știi ce?
Dă-l naibii!
- Bună! - Bună!
Tata a făcut cafea.
Voiam să văd dacă vrei și tu.
Da, mulțumesc! De fapt...
- Momentul perfect. Am terminat. - Minunat.
Vrei să vii să încerci?
Da, sigur. Poftim.
Ia-o.
- Mersi. - Cu plăcere.
- Da. - Sigur.
Ca nou.
Știu că e puțin cam târziu,
dar vreau să-mi cer scuze
pentru noaptea aceea.
Nu-ți face griji.
Da, mi-ai dat un prim sărut de poveste.
Garantat, nu te voi uita niciodată.
Serios? A fost și primul tău sărut?
Pentru că a fost și al meu.
Da, totuși n-a fost un sărut prea intens, nu-i așa?
Nu! Cred că nu.
Se cam terminase înainte să înceapă.
Păi, uite, îmi dau seama că ești
distrusă din cauza asta,
așa că, dacă ai vrea să te revanșezi...
Te invit în oraș.
Ce? La o întâlnire?
Da. La o întâlnire.
Este... E o nebunie să întreb?
Ai ceva cu instalatorii?
Nu, doar că...
E complicat, pentru că...
Știi ceva? Mi-ar plăcea.
Mi-ar plăcea să ies la o întâlnire cu tine.
Bine.
Minunat.
- E stabilit. - Avem întâlnire.
Tare!
Hei, Patty! Hei, Sam!
Nu ați terminat?
Vin, tată!
Voi... Eu plec.
Da. Ne vedem...
Ovelia. Sâmbătă, ora 20:00.
- Bine? - Da.
Poftim.
- Ne vedem. - Da.
- Pa! - Pa!
Mai spune-mi despre tine și Leslie.
Ei bine, ne-am cuplat imediat după ce noi doi ne-am despărțit
și am plecat în California.
Da. Astea le știu.
N-ai vrut să lucrezi pentru tata.
Nu-ți plăceau puloverele.
Ai fugit în California. Am înțeles toate astea. Nu.
Spune-mi când crezi că nu te-a mai iubit.
Lucrurile devin cam serioase.
Credeam că ne vedem doar pentru o discuție veselă
și o brioșă.
Ai stat mult pe la dr. Sal, nu?
Nu, sincer...
Acum 15 ani.
Ea voia să rămână în California.
Am revenit în est pentru că credeam că copiii
aveau nevoie de familie.
Dar cum te simți acum
că acel capitol din viața ta s-a încheiat?
Copiii tăi au plecat, iar tu ești singur
pentru prima dată în aproape 30 de ani.
Unii oameni s-ar putea simți eliberați.
Eu așa m-am simțit.
Eliberat? Nu.
Mă simt speriat, mă simt singur...
Mă simt confuz.
Dar mai ales...
Mă simt trist.
Par cel mai emoționant caz de nefericire.
La naiba!
Mătușă Molly, asta e și mai rea.
Doamne! Ești o nesuferită.
Mă bucur că mergi la această întâlnire.
Nu știu dacă pot s-o fac.
Poți. O să arăți fantastic,
dar trebuie să scapi de mocasinii ăia.
Nu, nu e rochia, puținul care a mai rămas din ea.
E toată chestia asta.
Care chestie?
Ieși la cină.
Doar atât.
Dacă nu vrei nimic altceva,
vino direct acasă.
Dar nu-i poți trage clapa.
Mai ales dacă e un tip de treabă.
E un tip foarte de treabă.
Bun! Ne plac tipii de treabă.
Dar nu prea de treabă.
Știi ce zic? Ca Terrence Joseph?
Nu vrei să fie drăguț de tot.
Cum adică?
Adică, uite, dacă te uiți la tipul ăla,
știi că ai un Sheldon în mână.
Nu știu dacă înțeleg.
„Dă-mi-o, Sheldon!
Ești un animal, Sheldon! Călărește-mă, mare Sheldon!”
Adevărat sau nu?
Habar n-am ce spui.
Serios?
Când Harry a cunoscut-o pe Sally?
Nu?
Doamne! Mă simt atât de bătrână!
Bine, permite-mi să te întreb...
Sexul cu Terrence Joseph.
Groaznic, nu?
Nu.
Nu?
Bine. O să-ți mai spun ceva
ce nu știi,
în afară de o scenă clasică dintr-un film clasic.
Pereții din apartamentul meu sunt foarte subțiri.
Weekendul acela petrecut la mine?
Am niște informații relevante
care îți vor infirma afirmația.
Ce vrei să spui? Ne ascultai?
Nu. Dar încercam să...
Nu am auzit nimic.
Te-ai gândit vreodată că eram tăcuți
- ...ca să nu te trezim? - Nu merge așa.
Nu. Nu merge. Nu. Nu, nicio șansă.
Sexul e zgomotos când e sex bun.
Te-aș fi auzit măcar reprimându-ți
sunetele pasiunii.
Nu am auzit nimic.
De aia sunt și mai entuziasmată pentru tine
cu această întâlnire
și îmi spune că trebuie să ți-o tragi.
- Ce? Nu! - Trebuie s-o faci. Trebuie!
Nu! Acum o lună eram logodită.
Cum ar trebui să sar pur și simplu în pat cu altcineva?
Nu l-a oprit pe Terrence Joseph, nu-i așa?
- Salut, băiete! - Salut!
Am o bere și o întrebare.
- Ai un minut? - Da. Pentru tine, sigur.
Minunat.
Uite, am vrut doar
să stau de vorbă cu tine
și să văd cum merge totul
cu noua ta fată.
Da.
Cu Karen? Da.
Lucrurile merg destul de bine. Ne vedem în seara asta.
- Mergem să dansăm. - Să dansați?
- Tu, la dans? - Da. Eu, la dans.
Da. Ia lecții de dans
la biserica ei cu niște bătrâni.
E petrecerea de Crăciun azi și...
Da, știi că familia McMullen
nu e prea talentată la dans.
Deci, dacă chiar îți place fata asta,
ar trebui să schimbi planul. Știi
- ...ce spun? - Nu-ți face griji pentru mine, tată.
Mă descurc.
Deci...
Despre asta voiai să vorbești cu mine?
Să vezi ce facem Karen și cu mine?
Cumva.
Serios, uite la ce mă gândesc.
Mă întrebam dacă nu cumva
ai din întâmplare
numărul de telefon al mamei lui Karen. Poate.
Sigur...
Nu.
Nu am numărul de telefon al mamei ei.
Și chiar dacă l-aș avea, nu ți l-aș da.
Nu înțeleg ostilitatea.
E o amică veche. Nu pot s-o salut?
Nu mă pot reconecta?
Tată, te avertizez,
nu te apropia de mama ei.
Nu o să începi iar porcăria asta.
Ce îmi sugerezi să fac
dacă ea ia legătura cu mine,
pentru că e o posibilitate? Nu știu.
- O ignori. - S-o ignor?
Să fiu nepoliticos? Vrei s-o ignor?
Da, poate ești nepoliticos cu ea,
dar ai fi foarte respectuos cu mine.
Te rog, tată.
Fă alegerea corectă!
Doamne!
Dacă mă contactează,
s-ar putea să o sun înapoi. Doar spun.
Știi despre ce vrea Molly să vorbească cu noi astăzi?
Întotdeauna e plăcut să o vedem,
nu crezi?
Și, dacă n-ai observat,
fac plăcintă cu mere, omule.
Rețeta specială a mamei.
Și l-am rugat pe Tommy să ia
o sticlă din vinul tău preferat.
Știi, e chiar nepoliticos
din partea ta să stai pe telefon
și să te prefaci că nu mă auzi.
Scuze.
Dar, ce anume din experiența noastră împreună...
În cei 22 de ani cât am împărțim același dormitor,
cei peste 50 de ani de când suntem frați
și acum, luna în care locuiești aici cu mine,
te face să crezi că mi-ar păsa
dacă sunt sau nu nepoliticos cu tine?
Bine.
Ei bine, atunci, voi pune masa pentru doi
și tu te poți descurca singur.
Bine. Fă-mi o favoare și fă ce vrei,
pentru că oricum trebuie să plec.
N-o să crezi cu cine tocmai vorbeam.
Nina Martin.
Spune că trebuie să ajung la ea chiar acum
și să nu întârzii.
Barry, te rog!
Știi cât m-am chinuit?
Sun-o și spune-i că mergi mâine.
Consideră-l un cadou pentru mine.
Un cadou pentru tine?
Te las să locuiești în subsolul meu
și acum să-ți dau încă un cadou?
Apropo, mulțumesc foarte mult pentru vin.
Da, e preferatul meu.
Ar fi nepoliticos să merg cu mâna goală.
Ar fi nepoliticos față de ea!
Da, ar fi.
Hei, fă-mi o favoare!
Nu mă aștepta, pentru că nu se știe niciodată.
S-ar putea să nu ajung acasă azi!
Știi, e greșit să tratezi oamenii așa!
Mai ales familia!
Poate nu voi mai fi aici când te întorci, Romeo!
Vin.
Bine.
- Bună! - Uau!
Pot să spun doar că timpul a fost bun?
Pentru că încă arăți uimitor.
Foarte frumos, Barry.
Dar îți mulțumesc.
Este...
Foarte drăguț.
Cum să vin cu mâna goală?
Bine, urmează-mă. Închide ușa.
Cred că știi
de ce am vrut să ne vedem.
Da, știu.
Și vreau doar să știi
că sunt singur și foarte interesat.
Uau! Bine. Deci, tu... Nu te-ai schimbat deloc.
- Bine, nu. - De ce m-aș schimba?
Nu, eu...
De fapt, vreau să discutăm despre situația
în care ne aflăm.
Pur și simplu simt că suntem... Ce faci...
- Ce mai faci? - Sunt foarte bine. Tu?
- Ce faci? - Mă fac comod.
- Barry... - E ca pe vremuri.
Da, așa e. Poți, te rog, să stai acolo?
- Du-te și stai acolo! - Bine.
Voi fi aici dacă ai nevoie de mine.
Vreau doar să încep prin a spune
că nu sunt de acord cu această relație
și sper că nici tu nu ești.
Uite, chiar nu cred că contează ce credem noi,
pentru că lor nu le pasă. Bine?
Acum sunt adulți și vor face ce vor.
Și cred că, cu cât protestezi mai mult,
nu faci decât să pui paie pe foc.
Nu cred asta nicio secundă.
Nu. Lui Karen îi pasă ce cred.
Nu știu.
Tommy spune că sunt topiți
și cred
că ar trebui să sărbătorim asta.
Deci, ești de acord cu asta?
Nu e treaba mea să aprob sau nu.
Când vine vorba de viața amoroasă a copiilor mei,
cu excepția fiicei mele, desigur,
pur și simplu stau deoparte.
Să stau departe. Nu.
E opusul filozofiei mele parentale.
Intru direct acolo ca să mă asigur
că obțin ceea ce vreau.
Dar nu înțeleg.
De ce ești atât de împotrivă?
Doar dacă nu crezi că ar putea deveni stânjenitor,
având în vedere trecutul nostru?
Da. Adică, asta e ideea.
Adică, Doamne ferește. Hai, Barry, dacă...
Dacă treaba e serioasă,
va trebui să ne vedem mereu.
Da, m-am gândit la asta
și trebuie să recunosc, e foarte incitant pentru mine.
Dar în ceea ce privește copiii,
cred că poate ne grăbim,
pentru că au fost câteva întâlniri, nu?
Am auzit cum vorbește despre el.
Nu e de bine, Barry.
Uite, adică, decât să-i spun
lui Tommy cu cine să se întâlnească,
mai bine ți-aș spune ție la ce mă gândesc
de când am intrat pe ușă.
Știu la ce te gândești.
Cred că te-ai simți măgulită.
- Serios? - Și, dacă vrei,
aș putea, poate, să vin din nou pe canapea, lângă tine,
și să-ți șoptesc la ureche?
Vrei să te întorci aici?
Cred că ar putea fi o idee bună.
Cred că ar trebui să stai acolo.
Hei?
Scuze că am întârziat.
- Hei, nicio problemă. - Bună!
Și îmi voi cere scuze în numele lui Barry,
pentru că știu că el nu s-ar gândi s-o facă.
Și-a făcut alte planuri.
Suntem doar noi?
Da, doar dacă unul dintre copii nu se întoarce mai devreme.
Nu pot sta prea mult,
dar vreau să mă întorc să o văd pe Patty
pentru că aștept un raport complet de la fata asta.
Da, păi...
Probabil că nu voi fi aici până atunci.
Ce, ai o întâlnire?
Mă mut.
Doar atât pot sta
sub același acoperiș cu Barry.
Doamne.
Ceea ce mă aduce la următorul lucru
despre care voiam să-ți vorbesc.
Eu...
Mă gândesc să stau la vechea noastră casă
între timp, dacă ești de acord.
Știu că nu ai un chiriaș acum. Așa ai spus, nu-i așa?
Voiam să vorbesc cu tine și cu Barry,
cu amândoi, astăzi despre asta,
pentru că vreau să vând casa.
Să vinzi casa?
De ce...
De ce ai vrea să vinzi casa?
Nu mai stau acolo.
N-am mai locuit acolo de 20 de ani.
Dar... E casa familiei noastre.
Amintirile noastre sunt acolo.
Vinzi casa și toate alea dispar.
Știu, dar trebuie să fiu sinceră, pentru mine,
între infidelitatea lui Jack
și lupta lui cu cancerul, pur și simplu...
Nu sunt amintiri prea frumoase.
Deci, Barry nu știe despre asta?
Nu. Aveam de gând să vă spun amândurora astăzi.
Nu-i va păsa.
Nu are suflet.
Hei, de ce nu cumpăr eu casa?
De ce nu cumperi tu casa?
Da! Corect. Problemă rezolvată.
Stai un moment.
Înseamnă că chiar s-a terminat cu Leslie?
Nicio șansă de împăcare?
Nu. S-a terminat. E cel mai bine așa.
Și, sincer, mi-aș dori să fi văzut mai devreme.
Se vedea mare și clar, de ani de zile.
„Nu te mai iubesc.”
Cu litere mari.
Scuze.
Bună!
- Bună! - Bună!
Iată-te!
- Cum ești? - Bine.
E bine aici?
Da, e perfect.
Să-ți iau haina.
- Mulțumesc. - Cu plăcere.
Trebuie să spun, arăți incredibil
în rochia asta.
Mătușa mea mi-a împrumutat-o.
Personal, cred că e cam mult,
dar a insistat s-o port azi.
Nu. Ea... avea dreptate.
Da.
Și, cum ești?
Minunat. Sincer.
Adică, sunt...
Sunt cu tine la întâlnire.
Ce mi-aș dori mai mult? Înțelegi?
- Dar tu? - Sunt bine.
Dar...
Trebuie să-ți spun ceva
înainte să continuăm.
Ai să crezi că sunt groaznică,
dar eu chiar cred că e mai bine să fiu sinceră.
Știi? După toți anii de școală catolică.
Da, înțeleg.
Și eu am doisprezece ani de școală catolică.
Îți înțeleg durerea.
Bine.
Pur și simplu o s-o spun.
Pot să vă ofer niște băuturi?
Un pahar de Cabernet, te rog.
Două.
- Mulțumesc. - Mersi.
Scuze, spuneai?
Nu ne putem vedea după seara asta.
Am dat-o în bară foarte repede, nu-i așa?
De ce nu?
Sunt logodită într-un fel.
Adică, am fost logodită,
iar logodnicul meu a vrut o pauză.
O separare de probă pentru o lună.
Iar luna se cam încheie...
- ...mâine. - Stai puțin.
Te împaci mâine cu fostul tău logodnic?
Da. Ăsta e planul.
Patty, ce spui?
De ce ieși cu mine, atunci?
E o poveste lungă și complicată.
Dar, pe scurt, el a vrut să se culce
cu alte femei și a făcut-o.
Acum, și-a scos ideea din minte
și și-a dat seama cât de mult mă iubește.
Acum, că și-a scos ideea din minte.
Nu știu dacă ești pe deplin conștientă de asta,
dar fostul tău... e un nenorocit.
Da.
Cam așa am simțit și eu când a pus la cale planul.
- Sincronizare perfectă. - Mulțumesc.
Bine. Stai un moment.
Nu scapi așa de ușor.
Răspunde la întrebare.
Ce faci la o întâlnire cu mine, în rochia asta,
dacă mâine te împaci cu fostul?
Păi,
înțelegerea era că amândoi
trebuia să avem o experiență.
Aha... Și aia sunt eu?
Mi-e teamă că da.
Nu mă vei ajuta cu asta, nu-i așa?
Uite, îmi pare rău.
Nu pot pur și simplu... nu pot accepta planul ăsta,
pentru că dacă copiii s-ar despărți...
Înseamnă că există șanse mari
să nu te mai văd niciodată și...
Pur și simplu nu-mi place gândul ăsta.
Da, asta e ideea, Einstein.
Asta facem noi aici.
Bine. Ei bine, uite,
această mică reuniune a fost destul de grozavă după atâta timp.
Da.
- Da, a fost. - Da.
- Mi-a plăcut. - Încântat.
- Și eu. - Da.
Haide.
Îți pot citi gândurile, Barry.
Din nou, pot... Da și nu... Nu.
Răspunsul e nu.
Știi, se pare că uiți faptul
că și eu puteam să-ți citesc gândurile.
Și, acum,
în acest moment, știu exact la ce te gândești.
Doamne.
- Bine, la naiba! - La naiba!
Vai, vai!
Bine.
Știi ce? Asta e o nebunie. O nebunie.
Copiii noștri...
Știu. Ai dreptate.
- Am o întrebare. - Da?
Dormitorul e sus?
Da, dormitorul e sus.
Da, pentru că am o idee romantică
cum că te-aș putea lua
și te-aș duce acolo cum făceam înainte.
Dar spatele meu e rupt.
Am o hernie de disc de la baschet și cred că...
Bine. Eu am o problemă cu șoldul, deci...
Bine, asta uniformizează condițiile de joc.
- Clar. Suntem chit. - Deci, ce spui?
Ar trebui să urci scările
înainte să mă răzgândesc.
- S-o facem! - Sunt în spatele tău.
Serios, frate, o să mă faci să plâng.
Sunt aproape să-mi pierd cumpătul.
Să plângi? De ce o să plângi?
- A fost frumos. - Știu.
Dar băieții nu ar trebui să fie drăguți, amuzanți
și fermecători ca tine. Și, cu siguranță,
nu ar trebui să poată dansa așa.
Dar tu?
N-am mai întâlnit pe cineva atât de dulce, dură,
superbă și rea,
să mă facă să vreau să fiu mereu cu ea.
Ce naiba? N-am vorbit despre asta?
Fără relații siropoase.
Îmi pare rău.
Nu mă pot abține. Mă faci să zic
tot ce nu credeam că voi spune.
Știu. E groaznic.
Stai, ce fel de lucruri?
Nu mă face s-o spun.
Sunt atât de îndrăgostit de tine, o voi spune.
Chiar mi-ai spus că ești îndrăgostit de mine?
- Vrei s-o repet? - Nu.
Dar aș vrea să profit de acest moment să-ți spun că
și eu te iubesc.
Serios? Sunt înnebunit după tine.
Am vrut s-o spun din prima noapte.
Știu. Și eu am simțit-o.
Și știi ce e mai rău?
- Ce? - Am simțit fluturii.
Nu. Suntem terminați!
Hei, sper că e în regulă. Îmi pare rău, asta e tot ce am.
- Mersi. - Poftim.
Mulțumesc.
Pentru...
Pentru o experiență!
- Noroc! - Noroc!
Deci, sigur ești de acord cu asta?
Nu simți că te folosesc doar?
Sunt sigur, da.
Și mă simt folosit, pentru că asta faci.
Dar pentru tine?
Sunt dispus să mă sacrific.
- Ce e? - Stai puțin.
Ești sigură? Ești sigură că e în ordine?
- Pari puțin... - Agitată?
Da, și puțin ciudată.
Sunt puțin lipsită de practică.
Și terorizată.
N-o să vomiți din nou pe mine, nu-i așa?
- Să aduc o găleată? - Foarte amuzant.
Nu, doar că...
nu sunt obișnuită cu asta.
Dar chestia e
că mătușa Molly, de Ziua Recunoștinței,
i-a spus lui Terrence Joseph
să încerce
să se cupleze cu alte fete, iar el a zis:
„Da, ar fi o idee bună.”
Iar eu am refuzat, dar iată-mă
și parcă mi se pare o idee bună.
- E și ciudat. - Patty...
- Deci, nu... - Patty...
- Patty! - Da...
Nu trebuie să facem nimic din ce nu vrei să faci. Bine?
Ascultă!
Te plac încă din clasa a șaptea.
Așa că putem să stăm aici, să vorbim și să ne relaxăm.
Mă bucur că ești aici.
Ce drăguț!
Nu, facem asta. Dă-ți jos cămașa!
- Cămașa? - Da.
Da.
Asta ajută.
Te duc în dormitor.
Pot să te întreb cât de bine vă cunoșteați tu și Jack?
Știi, când lucram toți împreună?
Nu mult, era antrenor de fotbal.
Eu, de tenis.
- Da. - Nu ne prea ciocneam.
Nu, nu.
Puțină critică, dacă-mi amintesc bine.
Și, ca să fiu sincer,
nu cred că m-a considerat prea cool.
Atâta știa.
- Nimic. - Nimic.
Vezi? Întotdeauna a avut o judecată groaznică.
Când a avut aventura aia,
evident că am fost supărată pe el.
Dar, în timp, m-am supărat pe mine însămi.
Așa că m-am întrebat: „De ce l-am iertat și l-am lăsat să rămână?”
Ei bine, copiii catolici ca noi
erau învățați că divorțul e un păcat.
Nu există excepție la regula aia.
Divorțul e în regulă, ca nu cumva soțul să te înșele.
Privind înapoi,
atunci trebuia să renunț la biserică.
Pentru că atunci n-aș fi avut nicio problemă
să-l dau afară pe cel infidel.
Te înțeleg.
Mulțumesc.
Pot să fac o mărturisire?
- Doamne. Începem. - Nu, nu.
Întotdeauna am crezut pe atunci,
înainte să faci cuplu cu Jack,
când ai venit în școală,
am crezut că ar putea fi ceva între noi.
Serios?
Da.
Și eu.
- Și ai dat-o în bară. - Eu am dat-o?
- Da. - Eu am dat-o? Cum așa?
Am crezut că flirtam puțin.
Apoi, îți amintești ziua aceea?
Tocmai terminasem antrenamentul de fotbal,
mergeam spre gară
și ai tras pe dreapta, m-ai luat
- ...și m-ai dus acasă. - Da.
Spre deosebire de zilele trecute.
Îmi amintesc, am stat în mașină
și am vorbit aproape o oră.
Dar cum am dat-o-n bară?
Îți dădeam atâtea semnale,
flirtam, îți dădeam undă verde
și făceam tot ce știam
cum să fac...
Și tu... Nimic.
Nici n-ai încercat să mă săruți.
Crede-mă, voiam s-o fac.
Dar nu ai făcut-o.
Da.
Nu știam cum să fac primul pas.
Nu eram așa de versat pe atunci.
Aha, înțeleg.
Și acum?
Și acum ce? Dacă sunt mai versat?
Sau dacă vreau să te sărut?
Știm că nu ești mai versat.
Deci...
Fata nu se dă în lături...
O să-ți ușurez lucrurile.
Ce zici de priveliștea asta?
Un alt motiv să mă bucur
că stăm lângă râu.
Ești mult prea mândru de rădăcinile tale din Brooklyn.
Nu. Nu pot fi prea mândru.
Știi ce spuneam cu prietenii mei
- ...când eram mici? - Ce?
Ne trezim dimineața
și mulțumim că stăm aici.
Știi pentru ce
i-am mulțumit lui Dumnezeu dimineață?
Nu, am vorbit despre asta.
- Păi... - Vrei să spui
ceva siropos, nu?
Nu am făcut o înțelegere?
I-am mulțumit pentru tine.
Tommy, nu e corect!
Eram pe aceeași lungime de undă!
Dar dacă joci murdar,
- ...și eu pot juca murdar. - Să te văd, fată murdară.
Bine, știi că am spus
că nu vreau un iubit,
iar acum tu ai deschis
porțile cu toate discuțiile astea despre dragoste?
Acum, o să trec la nivelul următor.
- A, da? - O să fac ceva
cam nebunesc.
Te descurci cu nebunia?
Dacă e o nebunie cu tine,
cred că pot să duc câtă nebunie ai nevoie.
E suficient de nebunesc pentru tine?
Să te văd!
Thomas Tanelli McKenna McMullen.
Niciodată nu mi-am dorit un iubit,
darămite un soț.
Dar nu am simțit niciodată așa ceva pentru nimeni în viața mea.
Deci, da. La naiba! Vrei să te căsătorești cu mine?
Cu siguranță!
Încearcă pe degetul mic.
Da.
Arăt ca un mafiot de modă veche.
Mă simt ca Henry Hill!
Karen, de ce ai făcut asta?
Karen, aceia erau toți banii pe care îi aveam.
- De ce ai făcut asta? - Îmi pare rău, Henry!
Oricum aveau să-i găsească, Henry!
Karen!
Îmi pare rău!
- Ești amuzantă. - Amuzantă, cum?
Ca un clovn?
Suntem în bucluc acum, nu-i așa?
Cred că da, prietene, vechi prieten.
Ascultă, de când m-am lăsat de fumat,
puțină înghețată după sex...
Perfecțiune!
Nu vei primi nicio plângere de la mine.
Lasă-mă să fumez o țigară
și va fi o noapte
cum n-am avut în ani.
Ești un om ușor de mulțumit, Barry.
- Spre deosebire de tine, nu? - Ce?
Eu...
Nu mi-a luat așa mult.
Nu mă refer la asta.
Uite ce nu înțeleg.
Cum se face că o tipă frumoasă
și de succes ca tine
locuiește singură în casa asta mare și frumoasă?
Poate e alegerea mea.
Este?
Da. Sunt foarte mulțumită de viața mea.
Chiar sunt.
Doar că, știi,
nu am înțeles alte chestii din viață.
Care chestii?
Relațiile, căsătoria, chestii de genul ăsta.
Nici eu nu m-am descurcat bine
la capitolele astea.
Dar cu fiica ta?
Adică, evident ai făcut o treabă grozavă acolo.
- Da. - Fata trebuie să fie
extrem de deșteaptă dacă își dă seama
ce fain e fiul meu.
Da.
Singurul meu lucru bun.
Sunt mândră de ea.
De aceea, oricât de...
Oricât de frumos a fost,
și a fost...
- A fost... A fost fantastic. - Fantastic.
Nu știu.
Nu cred că sunt un fan al relației lor.
Uite, nu cred că avem de ce să ne facem griji.
Au fost câteva întâlniri.
Adică, ce s-ar putea întâmpla?
Doamne!
Doamne! E Karen!
Nu vrei să bați?
Nu! Asta o scoate din minți.
- Bună, mamă! - Bună!
Nu poți suna la ușă ca o persoană normală?
Dacă sun la ușă la ora asta,
probabil că nu răspunzi, nu-i așa?
Dar, dacă fluier, atunci știi că sunt eu.
Bine, acum știu că ești tu.
Ce vrei, scumpo?
Avem vești!
- Ce fel de vești? - Vești mari.
Vești pentru care trebuie să deschid ușa?
Sau îmi poți spune de acolo?
Nu știu. Cred că depinde dacă crezi
că logodna e o veste importantă.
Ce-ați făcut?
De ce ai făcut asta, Karen?
- Îmi pare rău. - De ce ai făcut asta?
- Karen... - Îți amintești din Băieți buni?
- De ce ați fi logodiți? - Pentru că suntem îndrăgostiți.
„Dragostea” nu e un motiv să te logodești.
Ce naiba ai spus?
Vorbește încet!
Mamă, ce se întâmplă?
- Era pisica. Ce... - Stai puțin.
Ce se întâmplă acolo sus? Mamă, ești cu cineva?
- Nu. - Ba da.
Doamne, chiar ești. Cine e?
Scumpo, nu mai schimba subiectul.
- Vreau să vorbim. - Da, să trăiți!
Ai cheia?
Da.
Și de ce ai fluierat? Treci în casă!
- Pa! - Pa!
Ești beată. Treci în casă!
Sunt!
Doamne, ce dezastru!
Ce ne facem?
Nu văd care e problema.
S-au logodit!
Hei, uite, dacă nu ești în stare
să te descurci cu ei acum,
aș putea merge eu să vorbesc cu ei, dacă vrei.
Adică, până la urmă, el e fiul meu, nu?
Nu, stai acolo și-ți ții gura închisă!
Bine, deci, doar ca să clarificăm,
vrei să rămân aici până pleacă ei?
Doamne! Gata cu glumele.
Serios!
A fost bine?
Sigur?
Da.
Trebuie să recunosc.
Habar n-aveam că poate fi așa.
Da. Da, a fost
incredibil, nu-i așa?
Probabil o să fiu luat la mișto
- ...de vecinii de vizavi. - De ce?
- Am făcut zgomot? - Nu, încetează...
Am făcut zgomot!
Nici nu mi-am dat seama!
Nu trebuie să te jenezi.
Ascultă, doar că...
Nu fi surprinsă dacă mâine te privesc ciudat
pe Flatbush Avenue.
Doar atât.
Știi, eu...
N-am mai făcut niciodată așa ceva.
Și a fost minunat.
A fost. Eu...
Nu știu ce trebuie să fac
și mă gândesc că ar trebui să plec.
Ce? Nu!
Patty, nu trebuie... Nu trebuie să pleci.
Chiar cred că ar trebui.
Știi, îmi trec multe prin cap acum.
În primul rând confuzie
și o doză sănătoasă de vinovăție catolică.
Ar trebui să clarific toate astea.
Bine, păi...
Dacă te trezești mâine
și decizi că logodnicul tău e prea nenorocit
ca să-i dedici tot restul vieții...
Sună-mă,
pentru că mi-ar plăcea să te scot iar în oraș.
Serios?
Trebuie să plec.
E bucătăria acolo.
Pat...
Ești tot acolo.
Cred că cobor pe scări.
- Noapte bună! - Da, ți-aș dori același lucru,
dar din câte se pare, aș zice că ai avut deja una.
Habar n-ai!
Ați dovedit că sunteți iresponsabili
și impetuoși.
- Și incredibili. - Și irezistibili.
Și sigur imaturi.
Care e planul?
Niciunul... încă.
Dar știm doar că vrem să fim împreună pentru totdeauna.
Bine. Știi, puteați să bateți palma.
Făceați o promisiune.
Vă mutați împreună. Nu vă logodeați.
Îmi pare rău, mamă, dar asta e de fapt viața mea.
Și suntem îndrăgostiți.
Bine.
Sunt sigur că e șocant pentru tine, Nina,
dar este la fel de șocant și pentru noi.
Niciunul dintre noi nu căuta o relație.
Dar amândoi am fost loviți de cel mai incredibil sentiment
în același timp, și, după aceea,
ne-am uitat unul la altul și am știut
că se întâmplă ceva extraordinar.
Copii...
Știți cum se numește asta?
- Cum? - Se numește
orgasm simultan.
Înseamnă doar că vă plăceți unul pe celălalt.
Sunteți doi tineri arătoși
care, evident, v-ați distrat de minune în pat.
Știre de ultimă oră. O să treacă!
Și, mai important, doar pentru că voi, tinerii,
ați avut parte de sex extraordinar
nu înseamnă că vă căsătoriți!
Pentru Dumnezeu!
Maturizați-vă.
Faină cămașă, mamă.
Mulțumesc!
Ca un cadou de Crăciun.
Bine, putem doar spera că își va reveni.
Dar a vedea lucrurile din perspectiva altor oameni,
și anume a mea, nu este chiar punctul ei forte.
Stai un moment.
Știu vinul ăsta.
Ce naiba ai făcut?
Da, a fost distractiv și revelator.
Nu. Dar tu nu ești așa. Tu nu ești... fata aceea.
Cred că asta meriți
pentru că ai ascultat-o pe mătușa ta înnebunită după sex.
Patty, tu ești?
- Mă duc să dorm. - Stai puțin.
Te-am așteptat. Povestește-mi!
Doamne! Uită-te la tine! Rochia, pantofii!
- Știam eu. - Știai?
Știai și că-mi dai peste cap planul de viață
când ai spus
că avem nevoie de mai multe experiențe sexuale?
Și știai că sfatul tău
de a mă combina cu alt tip
mă va da complet peste cap?
Pentru că... Tocmai am avut
una dintre cele mai uimitoare experiențe pe care le-am avut vreodată.
Și acum ar trebui să mă împac
cu Terrence Joseph mâine?
Ai știut toate astea?
Stai. Întoarce-te la partea din mijloc.
Partea despre experiența uimitoare?
- Spune-mi despre aia! - Nu!
Nu-ți mai spun nimic niciodată.
Nu mai vreau sfaturi,
nu mai vreau rochii, nu mai vreau nimic.
Vreau ca lucrurile să revină la cum erau înainte.
Îmi pare rău, Patty, scumpo.
Îmi vei mulțumi într-o zi. Crede-mă.
Asta e o binecuvântare.
Înapoi în vechiul cartier. Vechea stradă.
Casa copilăriei tale.
Unii ar putea spune că e un pas înapoi, omule,
dar eu cred că e începutul
unui nou capitol minunat.
Cine zice că nu te poți duce acasă?
Tată, ești sus?
Da, sunt în dormitor.
Ești un nenorocit, știi asta?
- Ce? - Un nenorocit.
Ce mai e? Ce naiba am făcut acum?
Vorbești serios?
Te-ai culcat cu mama lui Karen noaptea trecută?
Și nu nega, bine?
Pentru că bea aceeași sticlă de vin
pe care ți-am luat-o eu.
Asta nu dovedește nimic.
Poate îi place același vin!
Mereu a avut gusturi.
I-a povestit lui Karen în această dimineață.
I-a spus totul.
Doamne, serios?
Bine, sunt vinovat.
Dar nu știu care e marea problemă. Bine?
Adică, o cunosc dinainte să o cunoști tu pe Karen.
Cum adică „o cunosc dinainte”?
Ce? Suntem la grădiniță?
Ce vrei să spun? Suntem atrași unul de celălalt.
Mereu am fost, bine?
Și tu erai sus, în dormitorul ei,
când am venit aseară,
mi se face greață.
Nici nu vreau să mă gândesc.
Amice, în apărarea mea,
s-a întâmplat înainte să vă logodiți, bine?
Dacă aș fi știut că sunteți serioși,
- ...nu s-ar fi întâmplat. - Ce tot spui?
Știai că vorbim serios,
pentru că m-ai întrebat despre asta!
Ți-am zis să stai departe de mama ei.
- Stați. Cine s-a logodit? - El.
- Te-ai logodit? - Doamne!
- Când s-a întâmplat asta? - Noaptea trecută. Bine?
- Dar ea m-a cerut. - E bine.
Așadar, cel care n-a avut nicio relație,
nu crede în dragoste și în căsătorie
e cel care s-a logodit.
Chiar te ții de teoria ta
că nu ești invidios pe mine?
Iartă-mă, ce legătură are logodna mea
- ...cu tine? - Totul.
Și asta îmi dovedește că trebuie
să fii centrul atenției.
Nu puteai suporta faptul că nunta mea
avea să preocupe familia tot restul anului.
Îmi pare rău. Despre ce nuntă vorbești, mai exact?
Din câte îmi amintesc, tu și domnul Neangajat,
domnul Vreau-să-mi-o-trag,
v-ați despărțit demult.
Frumos.
Bun, a fost urât.
Și mă întristează că a trebuit să fiu martor la asta.
Va trebui să-ți ceri scuze surorii tale.
Iar eu, ție.
Îmi pare foarte rău, Tommy.
Îți promit, îți dau cuvântul meu.
N-o voi mai vedea niciodată.
Acestea fiind spuse, trebuie să ajung acolo chiar acum,
pentru că mi-am uitat portofelul acolo, așa că...
Ți-ai uitat portofelul acolo aseară?
Se mai întâmplă.
Tată, mare figură mai ești.
Și o să spun doar un lucru.
Ceva ce unchiului Pat îi place să spună:
„Dumnezeu ne testează mereu.”
Și tu, tată, eșuezi.
Lamentabil.
Acum ai descoperit religia, nu-i așa?
Vai, vai!
Incredibil!
L-ai primit pe Patrick aici o lună
și ce face?
Îl transformă pe fiul tău în Sfântul Pocăit.
Cum se spune?
Nicio faptă nu rămâne nepedepsită.
Poate că trebuie să-ți asumi o parte din vină.
Chiar îți place Nina, nu-i așa? Întotdeauna ți-a plăcut.
Chiar te-ai gândit că ea ar putea fi aleasa, dar...
Dacă copilul e împotrivă, trebuie să te retragi, nu?
Asta o să faci.
Te vei duce acolo și îi vei spune că s-a terminat.
Barry, m-am mutat.
Vreau să-ți mulțumesc pentru ospitalitate.
Deși aș greși numind-o așa.
Vezi ce se întâmplă când ești mereu concentrat asupra ta?
Ajungi din nou să-ți speli singur rufele.
Toată dragostea mea copiilor.
Noaptea trecută a fost...
A fost revelatoare.
Eu nu... Nu.
Nu mă refer la noi, ci la Karen.
Simt că ai dreptate.
- Da. - Trebuie să nu mă bag.
E viața ei.
Uite, știu că la un moment dat
trebuie doar să renunți la control și să îi lași să plece.
Știu. Dar nu-mi place.
E atât de sfâșietor
când cresc mari, nu-i așa?
Știu. Pentru că cine suntem noi,
dacă nu mai suntem părinți?
Serios, nici măcar nu știu ce să fac cu mine.
Dacă nu am grijă de Karen...
- Da. - Adică, ce fac?
Da. Eu nu am ajuns chiar acolo încă,
ai mei s-au mutat înapoi acasă.
Chiar sunt invidioasă pe asta.
Aș vrea ca Karen să locuiască aici.
În schimb, sunt aici singură.
Sunt în casa asta mare
doar eu.
Singură în casa asta mare și goală, nu?
- Am un fel de idee. - Nu.
Aș vrea să pot face ceva
ca să-ți ușurez lucrurile.
N-o mai facem. A fost o chestie singulară.
De fapt, ca să fiu corectă...
A fost o ultimă strigare, dacă vrei.
Dar a fost bună.
Și te voi surprinde
că sunt de acord cu tine.
M-am gândit,
de dragul copiilor,
trebuie să punem capăt nebuniei noastre.
Ar fi trebuit să auzi cât de supărat era Tommy
pe mine în dimineața asta.
Și nu vreau să risc, bine?
Pentru că, dacă chiar merge cu ei,
noi doi ne vom vedea mult mai des.
- Da. - Trebuie să ne controlăm.
Corect.
Nu mă deranjează.
Va fi nevoie de disciplină
- ...din partea mea, dar... - Port leopard.
Mă omori.
Uite, o să fiu direct.
Trebuie să oprim totul.
Adică, e prea mult, prea devreme și prea nebunesc.
Și mai e și rahatul cu părinții noștri.
E mult prea complicat.
Slavă Domnului! Simt exact la fel.
Serios?
Ce ușurare!
E prea mult să cer înapoi inelul?
Nu, sigur că nu.
Mersi.
- Ești trist? - Nu.
Ca să fiu complet sincer,
mă simt mai mult decât orice, ușurat.
- Da, și eu. - Da.
Dar tot putem să ne întâlnim sau să fim împreună, nu-i așa?
Da.
Nu trebuie să fim logodiți, putem
să fim doar un cuplu, mai puțin serios.
Nu, sigur.
Nici măcar nu e în noi.
Nu ne caracterizează.
- Să fim serioși. - Nu.
Și, apoi, chiar îmi placi.
Adică,
te iubesc.
Nu sunt pregătit pentru
„Până când moartea ne va despărți”.
Absolut de acord.
Hei, ce se întâmplă? E cineva acasă?
Sunt aici!
Pats, ce faci? E miezul zilei.
Ce faci în pijama?
Sunt în depresie.
Asta fac când sunt așa.
Lasă-mă în pace.
Nu ai făcut îndeajuns?
Nu înțeleg. De ce e vina mea
tot ce se întâmplă în casa asta?
Poate că e.
Bine, te las în pace.
Incredibil.
Alo?
Ce pot face pentru tine?
Da, da. Serios?
Bine, atunci. Da.
Secretul tău e în siguranță.
Îți promit. Nu îi spun nimic.
Cine era?
N-o să-ți vină să crezi, dar era TJ.
- Ce a spus? - Nu-s vești bune.
A sunat să-mi ceară binecuvântarea.
Vrea să te ceară din nou.
Și i-ai spus că nu-mi vei spune?
Da, dar m-am gândit că ai vrea să afli
informația, având în vedere
luna pe care ai avut-o,
n-aș vrea să fii iar luată prin surprindere.
Nu, cred că nu...
A spus când vrea să o facă?
Da. A spus că va fi aici imediat.
Imediat.
Da. Și probabil că e el.
- O să ghicesc... - Nici măcar n-am făcut duș.
Vin acum!
Dar, Pats, uite, nu trebuie să accepți.
A cerut binecuvântarea,
dar nu i-am dat-o.
Deci, ia asta în considerare, poate?
Gata!
Ce faci aici?
Păi, eram la muncă
și mi-am dat seama cum va arăta viitorul meu,
al nostru.
De asta voiam să te văd.
Vai, nu...
- Terrence Joseph, ridică-te. - Nu.
Te rog, ridică-te.
Atunci, ce este?
Pur și simplu nu sunt sigură că ar trebui
să ne relogodim atât de repede.
Pentru că m-am culcat cu fata aia, nu?
N-ar fi trebuit să-ți spun.
Oarecum, dar nu în întregime.
Pentru că, vezi tu, și eu m-am culcat cu cineva.
Și sunt foarte confuză.
Și cred că amândoi am câștiga
dacă pauza ar fi mai lungă.
Bine. Stai puțin.
Te-ai culcat cu cineva?
- Da. - De ce?
De ce?
Stai, nu credeam că vrei.
Cred că și eu am avut curiozitățile mele.
Doamne!
Nu mă așteptam la asta.
Dar știi ceva?
Exact asta trebuia să faci.
Bine? Asta e o veste bună.
- Este? - Da.
Uite, trebuia să ne facem mendrele,
cum a spus mătușa ta Molly.
De asta aveam nevoie.
Da, dar problema este
că, acum, dacă am deschis ușa,
cum o mai închidem?
E ca duhul din sticlă,
nu poți băga pasta înapoi în tub,
nu poți lipi oul la loc.
Ei bine, nu sunt sigur că înțeleg.
Păi...
Amândoi am gustat ce mai există pe piață
și poate că, din cauza asta, gusturile tale se pot schimba.
Stai puțin...
Spui că îți place tipul cu care te-ai culcat?
Nu știu. Poate.
Știu sigur că nu-s pregătită să spun da
pentru totdeauna.
La naiba...
Sunt un nenorocit.
Oarecum.
Îmi pare rău.
Știu că te potrivești perfect cu mine pe hârtie
și ai un CV perfect
pentru viața visată de mine. Doar că...
Cred că e timpul să încep să trăiesc cu inima
și nu cu capul, înțelegi?
De fapt,
nu trebuie să-mi ascult nici măcar inima.
Este
un alt impuls.
Trebuie să plec!
Unde?
Patty, haide.
Patty!
Bună!
Sam e aici?
Uite cine-i aici!
Fata de vis care urlă la lună.
Mă bucur să te revăd.
Ea e?
După ea e atât de înnebunit.
Hei, Clopoțica, vreau să te întreb ceva.
A fost drăguț să-l folosești pe fratele nostru așa?
Nu știai ce simte?
Nu știai că el a purtat o torță pentru tine?
O torță?
O torță!
Cară torța aia de cincisprezece ani.
Cincisprezece ani, iar ea îl folosește pentru sex.
De parcă ar fi o bucată de carne.
Carne.
Calmați-vă... Bună!
- Bună! - Ce faci aici?
Speram să putem vorbi.
Da, sigur...
Surorile mele, Cele Trei Nătăflețe,
Cathy, Carla, Christine.
Fetelor, ea e Patty McMullen.
Ne-am cunoscut deja.
Tu erai, nu?
Mulțumesc.
Știi ceva? Vorbim afară.
Vorbim afară, departe de ele.
- Pa! - Pa!
Sunt puțin prea protectoare
și foarte nebune.
- Da. - Deci...
Ce se întâmplă?
Am rupt logodna. Sau nu m-am relogodit.
Mă rog, ne-am despărțit.
S-a terminat și e important pentru mine,
pentru că, pentru prima dată în viață,
nu știu ce fac în continuare.
Nu știi asta despre mine, dar planific tot.
- Da. - Mi-am planificat toată viața
de când eram mică.
Multe țeluri, multe liste,
multe de făcut până la o anumită vârstă, dar...
Am decis că nu voi mai face asta.
Am decis să-mi trăiesc viața
și să las prudența deoparte
și să las viața să mă ducă unde vrea și...
Păi...
Acum mă duce la tine.
Nu-ți pot spune cât de fericit mă face asta.
- Pot să te sărut acum? - Vino aici!
UN AN MAI TÂRZIU
Pot să spun...
cât de fericit sunt
că nu mai trebuie să găzduiesc Ziua Recunoștinței?
Patrick, cred că asta e o nouă tradiție grozavă.
Toți ne întoarcem acasă în Long Island,
iar tu gătești.
Eu susțin asta,
pentru că este plăcerea mea.
Acum, aș vrea să spun o mică rugăciune
înainte să mâncăm.
Bine, să nu exagerăm, Patrick,
pentru că Ziua Recunoștinței nu e o sărbătoare religioasă.
Bine? Și toți murim de foame.
Isus a murit pe cruce, pentru tine, Barry.
Mai ales pentru tine.
Crezi că îi poți da 30 de secunde înapoi?
Nu-l asculta, unchiule Pat.
Ia-ți cât timp ai nevoie.
Mulțumesc.
Asta era binecuvântarea preferată a mamei noastre.
Ne unim cu toții mâinile?
Chiar este necesar?
Eu o fac.
Trebuie s-o facem!
- Hai. - Mulțumesc, Molly.
Mulțumesc, Molly.
Fie ca dragostea și râsul să vă lumineze zilele
și să vă încălzească inima și casa.
Fie să aveți prieteni buni și credincioși
oriunde ați rătăci.
Fie ca pacea și belșugul să vă binecuvânteze lumea
cu o bucurie care dăinuie
și fie ca toate anotimpurile care trec prin viață
să vă aducă bine vouă și celor dragi.
Amin.
Pot... Pot să spun...
Mama mea, bunica ta, obișnuia mereu să spună
că recunoștința nu înseamnă doar binecuvântările pe care le ai...
„Ci ce faci cu ele.”
- Exact. Da. - Da.
Atunci aș spune că asta e o binecuvântare...
- Da. - ...făcută cum trebuie.
Hei.
Hei, haideți!
Lăsați loc și pentru Isus.
Mai are cineva un toast sau o binecuvântare din partea mamei sale?
Bunica mea spunea:
„A avea un loc unde să mergi este acasă.
A avea pe cineva pe care să-l iubești este familie,
iar a le avea pe amândouă este o binecuvântare.”
Ea o spunea în idiș, suna mult mai bine.
Hai, Walter!
Toți cei noi țin toasturi.
Să vedem ce ai.
Bine. În semn de binecuvântare și recunoștință,
pot să spun
că, atunci când Dumnezeu îți dă o a doua șansă,
să ai grijă de ea.
Și eu am.
Mi-ar plăcea să spun ceva,
dle McMullen, dacă pot...
„Dle McMullen?” Îl iubesc pe copilul ăsta.
Te rog, Sam.
Ceea ce se traduce aproximativ prin:
„Un bărbat nu poate străluci
fără familia lui la masă.”
Bine, aș vrea să țin un toast.
Am vrut să vă spun la mulți ani de Ziua Recunoștinței.
O Zi a Recunoștinței fericită!
Sunt atât de recunoscătoare pentru toți cei de la această masă.
Și, în al doilea rând, știți, familiile nu sunt perfecte.
Și aceasta nu face excepție.
Dar cred că ne descurcăm destul de bine.
Așa că, vă rog să ridicați paharele
pentru Familia McMullen!
Subtitrarea: Ana-Monica Cojocărescu