Downloaded from YTS.BZ
Official YIFY movies site: YTS.BZ
DIN 1979 PÂNĂ ÎN 2015,
GUVERNUL CHINEZ A IMPUS O REGULĂ STRICTĂ DE LIMITARE A NAȘTERILOR,
CUNOSCUTĂ SUB NUMELE "POLITICA UNUI SINGUR COPIL".
ERA INTERZIS SĂ AI MAI MULT DE UN COPIL.
DAR IUBIREA, UNEORI, E MAI PUTERNICĂ DECÂT LEGEA.
Unu.
Doi.
Trei.
Patru.
Cinci.
Șase.
Șapte.
Opt, nouă.
Unu.
Acum mai rapid!
Trei.
Patru.
Cinci.
Șase, șapte.
Acordați atenție respirației, lăsați energia să iasă din minte.
Unu.
Doi.
Unu, doi, trei.
Mei, foarte bine!
Yun! Nu-ți pierde concentrarea.
Respiră!
Privirea în față, spatele drept.
Brațele mai întinse.
Foarte bine.
Yun, fă ca mine.
Unu.
Doi.
Brațul întins, pumnul strâns, și spatele drept!
Privirea înainte.
Piciorul.
Din nou. Concentrați-vă!
Sunteți gata? Împreună.
Yuxin! Vine cineva!
Mei, vino cu mama, grăbește-te.
- Nu, nu vreau! - Vino cu mama!
Lasă-mă! Nu vreau!
- Intră aici, repede. - Nu vreau!
Intră aici.
Yun, nu te uita. Hai să continuăm.
Încercăm următoarea mișcare. Să începem.
Unu.
Doi.
Trei. Brațul întins!
Vreau să stau cu sora mea.
Scumpa mea, o să mergem imediat la Yun.
Vreau să stau cu sora mea.
Bine, mai aşteaptă puțin.
Mama ți-a făcut un cadou.
Îți place?
Fii cuminte.
- Bună ziua. - Bună.
- Sunteți dl. Xiao? - Da, eu sunt.
- Practicați Kung Fu? - Da, o învăț pe fiica mea.
- Fiica dvs e pricepută. - Da, mulțumesc.
Poți pleca!
Cine dintre voi a avut copii?
Răspundeți!
Eu.
Vezi tu... clienților nu le place pizda strâmtă.
Dezbracă-te.
Dezbrăcați-vă toate!
Grăbiți-vă!
Haideți, dezbrăcați-vă!
Haideți odată!
Greu vă mai mișcați!
Lasă mâinile jos!
Lasă mâinile alea jos!
Cum te cheamă?
Xiao Xin.
La bordel cu ea.
Lasă mâinile jos. Ți-am zis să lași mâinile jos!
Numele?
Te-am întrebat cum te cheamă?
Avem o mută aici!
Asta merge la masaje.
Lasă mâinile jos! Răpănoasă împuțită!
Nu ți-am zis să te dezbraci?
Unde e Yun?
- Dezbracă-te! - Te-am întrebat unde e Yun!
N-am auzit de ea, n-o cunosc! Dezbracă-te!
Unde e?
Dezbrăcați-o!
Dezbracă-te!
Haide! Dezbracă-te!
Unde e Yun?
Nu, nu...
Spune-mi unde e Yun!
- Spune-mi! - Nu știu.
Îmi spui sau nu? Vorbește!
E sus, la etaj.
E cineva jos!
- Jos! Repede! - Coborâm!
Cine ești? Cară-te naibii de-aici!
Yun!
Yun?
Unde e Yun?
Yun nu e aici.
Dacă-ți cauți sora...
Acum du-te.
Du-te.
Prindeți-o, n-o lăsați să scape!
- Unde e? - Uite-o acolo!
Futu-ți morții mă-ti, ce dracu faci? Nu te uiți pe unde mergi?
- Futu-ți morții mă-ti și ție! - Și a bunicul tău.
- Așa se oprește? - Ce, vroiai să dau peste tine?
Dă-te cu trotineta asta, îmi stai în drum.
ROMA - CARTIERUL ESQUILINO AZI
Reducere de la 25 la 20.
RESTAURANTUL LUI ALFREDO
Ești singură? Vino.
Pune-te la masa asta, așează-te.
Așează-te. Revin imediat.
Da' du-te-n...
Ditamai cutia, patru metri pe doi metri și jumătate.
Apa, să fie minerală?
Lasă că rezolv eu.
Ce masă era?
Dar ce se întâmplă?
Nu, dar...
- E prea mare. - Poate m-am înșelat...
- Nu vom plăti nota asta. - O notă de plată la masa 7.
O clipă, nu înțeleg nimic.
Nu pot să cred,
o pastă cu brânză și piper, o carbonara, una cu sos amatriciana,
și una cu sos picant, patru paste diferite, cum poți face atâtea?
Foarte ușor, întâi se fac spaghetele cu brânză și piper, apoi carbonara,
apoi amatriciana și la final cea cu sos picant.
Azi nu e ziua noastră potrivită.
Lino, faci de 50 de ani meseria asta,
cum de poți să iei o comandă de genul ăsta?
- Ascultă, șefulețule... - Nu-mi spune șefuleț.
- Două cu cicoare. - Imediat.
Trebuie să vii acolo, sunt doi englezi...
- Nu, eu nu fac poze. - Nu cred că vor să facă poze.
E o problemă cu nota de plată.
- Să vorbească cu maică-mea. - Asta-i problema.
Ăia vorbesc în engleză.
- Santi, vino cu mine. - Imediat.
Am băut un Chardonnay, nu un Dom Pérignon!
Sunt peste de o mie de euro!
Ce se întâmplă?
- E o problemă cu nota de plată. - E prea mare.
Să vă fie rușine.
- Mama, 1.400 de euro? - Am tastat greșit!
- E o greșeală, ne cerem scuze. - Spune-i că a greșit.
- E o greșeală sau încercaţi să ne furați? - Ați vrut să ne înșelați. Cheamă poliția.
- Nu, așteptați, nu e nevoie! - E o greșeală...
- Ce zice? - Că am încercat să-i înșelăm.
- Vrea să ne denunțe. - Dar glumești?
- Calmați-vă toți, uitați aici. E bine așa? - Vezi?
- Eroare. S-a rezolvat. - Ce denunț?
Sunteți oaspeții noștri, bine? Ne cerem scuze.
Plânge...
- Vă rog, nu plângeți! - Nu s-a întâmplat nimic.
Ce mai vor acum?
- Să nu mai plângeți. - Cine plânge?
Tată, unde dracu' ești? Nu, nu!
Nu...
Futu-i.
Futu-i...
Nu poți intra aici, nu fac poze, cară-te de aici.
Îl caut pe Alfredo.
Alfredo nu e aici.
Văd asta, te-am întrebat unde e.
Ești surdă? Nu e aici!
Dacă nu-mi spui unde e, te rup în bătaie, idiotule.
Cum îți permiți? Du-te-n morții mă-tii, traduce asta.
Ești nebună?
Unde e Alfredo?
Nu știu unde e tata!
Au! Nu știu unde e!
A dispărut cu o târfă chinezoaică!
Jur, a dispărut cu o chinezoaică prostituată, nu știu unde e!
Nu te mint!
Ăsta e adevărul.
Nu mai pot...
Marcello... Ești bine?
Nu... Mă simt rău.
O R A Ș U L I N T E R Z I S
Traducerea: Denis Kent
Hei...
Hei, pe dracu. Doar atât?
Îți bați joc de noi?
Îți iei grosul și nouă ne dai mărunțișul?
- Grosul? - Ăia de 2, 5, 10 euro.
Din milă.
Nimănui nu-i este milă.
Malik...
Dacă continui așa, cum crezi că mă vei plăti?
- Fac ce pot. - Aha... "Fac ce pot".
Da. Îți dai interesul.
- Cine a scris prostia asta? - Un prieten.
Un prieten de căcat. Așa nu merge. Ai înțeles?
- Vezi să-mi dai banii înapoi. - Dă-mi un loc de muncă.
Și un loc de muncă vrei?
Ți-am dat un acoperiș, bani pe datorie, acum vrei și un loc de muncă?
Mă iei de prost, Malik?
Vezi să faci rost de banii ăștia. Altfel te rup în două.
Nu-ți mai repet.
FAC CE POT ÎMI DAU TOT INTERESUL
Acasă.
Să vedem cui trebuie să-i dăm o lecție astăzi.
Chemați pakistanezii, spuneți-le să-și ia umbrelele, că mâine plouă.
Annibale...
- Frumosul meu. - Nu-i vreau aici pe Cip și Ciop.
- Ce-ai pățit la față? - Nimic.
M-a bătut o chinezoaică.
- Serios, ce s-a întâmplat? - Nu sunt mândru, dar așa e.
A venit o chinezoaică, voia să știe unde e tata, și cum nu știu...
Vorbești serios?
- De ce-l căuta pe Alfredo? - Nu știu.
- Te-ai lăsat bătut de o femeie? - Cam așa ceva.
Chiar dacă pe mine mă poate bate oricine, asta te bate și pe tine.
Ai auzit ce ți-a zis? Că te bate și pe tine.
Ți-am spus sute de ori, nu-i vreau aici pe Cip și Ciop.
Căcații ăștia...
Și-au permis să vină aici, în casa mea.
Annibale...
- Ce e? - Datoriile tatălui meu...
Le-a plătit.
Mi-a plătit tot.
O să-i aranjez eu pe căcații ăia gălbejiți.
Haideți, Cip și Ciop.
Salut, Marcellino.
- Șefu'? - Ce e?
Bruce Lee vine să mănânce aici?
Dar ce dracu' zici?
Dacă a murit acum 50 de ani, cum să vină să mănânce aici?
Dar ce dracu' ai în cap? Nu vezi că e un fotomontaj?
Totul e fals aici.
Totul e fals. Sunt falși ei însuși.
Și clădirea e falsă, vezi? Uită-te ce chestie.
Poate fi adevărat așa ceva? Totul e fals.
Uită-te la geaca de piele a nenorocitului ăla.
Piele falsă de câine mort fals.
Ți-o vând ca fiind italiană, niște escroci.
Hei, pot ști cât mai durează?
- Annibale... - Annibale, da.
Vezi cum râd în față? Dar pe la spate...
Întreabă dacă ați venit să mâncaţi bine.
Hei, păr frumos, gata cu glumele.
Și lasă-te de teatrul ăsta, pentru că știu foarte bine că mă înțelegi.
Ce dracu' vreți de la Marcello?
O femeie...
O femeie de-a voastră a venit la restaurant, îl căuta pe Alfredo.
L-a bătut măr pe Marcello.
Deci?
- N-a trimis pe nimeni. - Pe bune?
Deci o chinezoaică vine la restaurant și întreabă de Alfredo.
E semnătura ta, Wang.
V-am plătit toate datoriile, ce dracu' mai vreți?
Annibale...
Îți spun pentru ultima dată, n-a trimis nimeni.
"Pentru ultima oară"? Atunci uite cum facem.
O găsim noi pe fată.
Și dacă iese la iveală că tu ai trimis-o...
te omor.
Îți fac un cadou.
Adu-mi CD-ul.
Ce față de căcat! Cine e?
E fiul său, Maggio. Grozav de priceput.
- Îmi imaginez. - Cântă în italiană.
Cum spuneam.
Wang, ești în Italia.
Trebuie să vorbești italiană.
Nu era mai bine să-i spui că fata a fost și aici?
Am o grămadă de promisiuni de împlinit
Mulțumesc celui care m-a făcut, fără a irosi nimic în interiorul meu
Ochi deschiși, privire ageră, sănătate, prieteni buni,
Lucruri vii de trăit sau mă prăbușesc
Țintesc limita mea să pot fi transparent
Într-un circ de sentințe care nu sunt de folos
Sunt tată, fiu și filtru al experiențelor mele...
N-ai avut niciodată
Și poate te vei preface
Că nu știi numele meu
Poate vei vorbi
Vorbindu-mi la pertu
În cel mai rău caz
Mă vei întreba câți băieți am avut, uitând...
Băga-mi-aș.
Și totuși știi bine
Că o fată ca mine
Nu se joacă cu iubirea
Nu s-a jucat niciodată
În cel mai rău caz
Mă vei jigni
Și mă vei alunga
Spunându-mi că acum nu te mai interesează
O fată care-ți folosea
Doar să te distreze puțin
Și atunci voi pleca
Și vei veni după mine
Cerându-mi iertare
Și mă vei mângâia
Îți vei aminti numele meu...
De-ar fi adevărat...
Mamă, melodia asta te face să plângi și atunci când ești fericit.
- Ce-ai pățit la față? - Nimic, m-am lovit.
Mamă... Ce faci?
Curățenie.
Sunt sigur că tata se va întoarce. Se poate întâmpla chiar și după 30 de ani.
Sunt 34 de ani, Marcello.
Și nenorocitul ăla, la 65 de ani, se îndrăgostește iar?
Și mie mi-i s-a întâmplat.
- Ție? - Da, mie.
Crezi că femeilor nu li se poate întâmpla?
- N-am spus asta. - Atunci?
Cine ți-a luat mințile?
Americanul. Ți-l amintești? Ăla înalt, frumos, blond.
Cu maxilarul ăla care semăna cu Robert Redford.
Îți amintești sau nu? Era foarte frumos.
Ăla venea la restaurant, lăsa 100 de dolari bacșiș.
Voia să mă ducă în Texas, voia să mă ia de nevastă, Marcello.
Acum aș fi avut puțuri de petrol,
în loc să stau aici să-l plâng pe nenorocitul ăla de taică-tu.
- Și rusul? - Rusul?
Ți-l amintești? Regizorul. Nici de ăla nu ți-ai dat seama.
- Și regizorul? - Era bun...
Voia să mă ducă la Hollywood.
Voia să mă facă o vedetă internațională. Știi de ce?
Spunea că una cu fața ca a mea
nu trebuia să stea în spatele casei de marcat, și avea dreptate.
Eu în schimb m-am încăpățânat să rămân acolo, să-l ascult pe taică-tu.
Uite... 500 de cravate.
Îmi explici ce dracu' face un bărbat cu 500 de cravate?
Nu zici nimic?
Nu, mă gândeam.
La ce?
Cum de nu mi-am dat seama niciodată de nimic?
Lucrai ca bucătar.
30 de ani sunt lungi pentru toți.
Salut, Marcello.
- Salut. - Salut, Élise.
Dacă cineva a făcut anumite alegeri și are o familie,
anumite uși nu trebuie deschise.
Asta e vina tatălui tău, că a lăsat ușa deschisă.
Dacă o lași deschisă, cineva va găsi o cale să intre.
- Salut, Marcello. - Salut, Manuel.
Dar până nu-i trece, nu poți sta așa.
- Salut, Marcello. Salut, Lorena. - Salut, Sayid.
Ieși cu cineva, cu o prietenă de-a ta.
Marzia? De când n-ai mai văzut-o?
- Marzia a murit acum doi ani! - Pe bune?
Cred că te-ai cam ramolit.
Ei bine, fă-ți o vacanță, du-te într-o croazieră.
Cu ce bani? Taică-tu plecat și ne-a lăsat fără un ban.
Nu mă face să urlu, că deja mă rușinez așa.
Mustafà.
Ia, un cadou pentru tine.
- De ce? - Pentru că-mi ești foarte simpatic.
Mulțumesc, Lorena.
Când se va întoarce, ăsta e lucrul care-l va durea cel mai mult pe taică-tu.
Salut, Marcello.
Salut.
- O notă de plată la masa 12. - Las-o acolo.
Mă ajuți să duc farfuriile? Pune-le în bucătărie.
- Lorena. - Hei.
Te priveam.
- Și observ cât de bine arăți. - Cum să nu? O minunăție!
Știi... întâmplător, ce mi-a venit în minte?
Profetul. Ți-l amintești?
Da, acum 500 de ani.
Îți amintești când noi doi mergeam...
pe ascuns, doar noi doi.
- Da. - Îți cântam.
Îmi amintesc.
Eram frumoși așa cum sunt frumoși doar tinerii îndrăgostiți.
Lorena...
Totuși, ce prost se mânca pe atunci!
Annibale, îmi faci curte?
Nu, Doamne ferește!
- Nu, Lorena. - Păcat.
Da?
Pe bune?
Dacă e așa, atunci într-una din zile noi doi...
Nu, taci, pentru numele lui Dumnezeu,
nu mă stresa cu asta, altfel fac haos cu socotelile.
Hai, Santi...
s-a mai dus încă o zi de căcat.
Pentru tine.
Dar vreau să știi un lucru.
Vreau să știi că orice...
Lorena, orice ar fi, sunt aici, poți conta pe mine.
Știu.
Mulțumesc.
- Mamă. - Da?
- Totul e în regulă? - Grozav.
Uite cât am făcut, 380 de euro. Vezi dacă nu fac erori?
Marcellino, vino puțin. Scuză-mă, Lorena.
Ce e?
Trebuie să mergem până la capăt cu povestea asta,
cu chinezoaica care te-a bătut.
De-ar fi asta problema mea. Ascultă, am făcut două socoteli.
Deci, 500 de euro pe lună reușesc să pun deoparte.
Așa, în șase sau șapte ani ți-i dau pe toți înapoi.
Da? Și dobânda?
Glumesc, hai să facem o chestie.
Când te simți mai liniștit, îmi dai ceva înapoi, bine?
Dacă te simți liniștit. Ești de-al casei, ți-am mai spus.
Gata, nu mă supăra!
Aici problema e una singură. Chinezoaica.
Pentru că dacă lași să treacă așa ceva,
mâine, găsești în dormitor chinezi, africani, mongolezi.
Îți dai seama cum am ajuns?
- Annibale, ce să-ți zic? - Ce să-mi zici?
Marcello, ăsta e un război, se luptă pentru fiecare centimetru.
Cum dracu' se numește, desenul ăla animat,
cu cocoșii ăia într-un sat,
care rezistă invadatorilor cu o poțiune magică?
- Asterix și Obelix. - Bravo, ăia.
Exact, noi suntem satul ăla.
Care noi?
Noi italienii, noi cei din Roma.
Ce, te-a lovit la cap chinezoaica aia?
Locul ăsta e satul ăla.
Și în casa noastră nu se intră.
Dar acolo, răii nu erau romanii?
Zici? Acum nu te mai fixa pe prostiile astea.
Ascultă, descrie-o pe chinezoaică lui Cip și Ciop.
Descrie-o, hai.
- Avea ochii ca migdalele. - Iar o faci pe prostul?
- Nu glumi, e o chestie serioasă! - Cum să-ți descriu o chinezoaică?
Cum s-o descrii? Era înaltă, scundă, slabă, grasă, păr scurt, lung,
semne particulare, cum dracu' era îmbrăcată?
O nenorocită, cu o forță incredibilă, fără milă.
În rest era o chinezoaică, sunt 100.000 aici, gen...
- Ea. - Ea cine?
- E ea! - Cum adică "e ea"?
- E ea. - Ești sigur?
- Da. - Haideți, mergeți după ea!
Ce vreți să-i faceți?
Nimic, vreau să văd dacă ăla ne-a mințit, nu-ți face griji.
Vino aici, vreau doar să vorbesc cu tine. Nu te mușc.
Oprește-te.
Hei, vino aici, vreau să vorbim. Nu-ți fac nimic, vino.
Târfa naibii...
Ne face să lucrăm peste program în seara asta.
Ia-o pe acolo.
Unde ești, jigodie?
Îți place să te joci de-a v-ați ascunselea?
O să-ți meargă prost, pentru că în seara asta te prind.
Jigodie! Ești doar o pierdere de timp.
Dumnezeule mare!
Jigodia! Uite ce mi-a făcut!
Dumnezeule mare!
Îmi spuneți și mie unde dracu' sunteți?
Suntem aici.
- Aici unde? - Aici.
Ce dracu' s-a întâmplat?
Hei, ce dracu' s-a întâmplat?
E diavolul, Annibale. Aia e diavolul în persoană!
Uite ce dracu' v-a făcut!
Malik?
E frumoasă viața, nu-i așa?
Mai bine nu se putea.
Malik?
Futu-ți rasa mă-tii.
- Cine e? - Haide.
Ce dracu' vrei?
Ce dracu' bodogăniți?
Malik, coboară din patul ăla.
Ce tot bodogăniți, trebuie să-mi dați banii.
Toți trebuie să-mi dați banii înapoi. Ați înțeles?
Malik, grăbește-te, vino cu mine, sari din patul ăla.
De ce trebuie să vin cu tine?
Cum de ce? Nu căutai de lucru? L-ai găsit. Trebuie să stai mereu cu mine.
Hei, pe tine te recunosc. Pe tine, pe el și pe el.
Trebuie să-mi dați 400 de euro.
- Parcă erau 350. - Deci îți amintești.
Bravo. Erau 350, acum au devenit 400.
Dobânzile nu le pui?
Dacă nu-ți convine, te repatriez. Ai înțeles cum funcționează?
Hai, Lothar, întârzii din prima zi de muncă.
Dă-te la o parte.
Înapoi la somn, haideți.
E închis.
- Ai o mașină? - Pleacă, bețivule...
- Ai o mașină? Mașină. - Pentru ce?
- Grăbește-te! - Am, am.
Îmi spui unde mergem?
- Taci și condu. - Spune-mi unde mergem.
Taci și condu!
- Ce zice? - Condu, condu.
Da, conduc...
Frânează, oprește aici.
Grăbiți-vă!
- Unde? - Acolo.
Aici, da, aici.
Săpați.
Ce-i aici?
Începeți să săpați!
Grăbiți-vă!
Săpați mai repede, ce nu înțelegeți?
Nu ziceai că...
o să fii mereu cu mine?
Că o să mă duci la mare?
Ce faci acum aici?
De ce ți s-a întâmplat asta?
Cum ai ajuns aici?
De ce?
Cine ți-a făcut asta?
E doar vina tatălui tău!
Ridică-te!
Tatăl tău mi-a ucis sora! Și e doar vina tatălui tău!
- Îmi vreau sora înapoi! - Nu fugi! Ajută-mă!
Ce dracu' zice? Nu!
De ce fugi? Ce dracu' a zis?
Ce dracu' a zis?
Zice că tatăl tău i-a omorât sora.
Cum adică sora ei?
Sora ta?
E sora ta?
- Ce dracu' s-a întâmplat? - Nu știu...
- Ce dracu' s-a întâmplat? - Nu știu.
Spune-mi, bulangiule!
- Trebuie să-mi spui! - Nu știu, nu știu!
Eu doar v-am adus aici. Întreabă-l pe dl Wang, jur!
- Wang? - Da.
Tatăl tău mi-a ucis sora! Și e numai vina lui!
De ce i-a distrus viața? Cum a putut face una ca asta?
Ce dracu' zice?
Tatăl tău e un asasin, pentru că a crezut în relația aia stupidă!
Ce dracu' zice?
Că tatăl tău se combinase cu sora ei, și că e doar vina lui că ea e moartă.
Sora ta mi l-a luat pe tata! Ai înțeles? Și e vina ei!
E vina ei! Spune-i!
Repetă!
Tată?
Ce ți-au făcut?
Unde pleci?
Nu mă poți lăsa aici!
Îți amintești
Cum violetele înfloreau
La fiecare vorbă a noastră
Nu ne vom despărți niciodată
Niciodată, dar niciodată
Iubirea ce smulge părul
E pierdută acum
Nu mai rămâne decât
Câteva atingeri resemnate
Și puțină tandrețe...
Mulțumesc, mulțumesc tuturor!
Mulțumesc vouă.
Spune-mi, Marcello.
Doamne...
Alfredo...
L-au omorât.
Mama...
Cum îi spun mamei?
Poate că-i este mai bine aici.
Decât într-un loc de veci sau într-un cimitir la periferie.
Dar trebuie să-ți găsești pacea, Marcellino.
Găsește-ți pacea.
Pentru el... Pentru mama ta.
Dacă bărbatul iubit pleacă cu alta, mai devreme sau mai târziu te resemnezi.
Viața continuă.
Dar dacă l-au omorât așa, nu-ți mai revii niciodată.
Dar dacă datoriile au fost plătite, dacă nu erau restanțe,
de ce l-a omorât chinezul?
Eu am plătit pe cele din trecut, pe cele din viitor...
Fata aia era sclavă, poate a vrut s-o ia cu el.
Să mori așa la vârsta lui...
N-a știut să-și țină pula în pantaloni. Chiar a avut o moarte de căcat.
- Nu vorbi așa de tatăl tău. - Cum vrei să vorbesc?
A murit alergând după o fată.
Și pe noi ne-a lăsat în rahat.
Cu durere, datorii, rușine.
Totul pentru că nu s-a împăcat cu vârsta lui.
Nu i-a păsat de nimeni și nimic. Un nenorocit, doar un imbecil.
- Marcellino? - Da?
Vino cu mine, vreau să-ți arăt ceva.
Uite-o aici.
Ce facem aici?
Doriți ceva?
Uită-te și tu, e o nebunie, zici că noi furăm.
Sălbaticii naibii...
O luase pentru ea. Pentru ea și pentru el.
Acum pricepi unde s-au dus cei 40.000?
Plătea chiria...
îi dădea bani chinezoaicei s-o țină aici.
Practic plătea o curvă să nu fie curvă.
Nu e vorba de ținut pula în pantaloni, Marcello.
E că se îndrăgostise.
Marcellino, fraierul de taică-tu se îndrăgostise.
Nu-i caut scuze, nici vorbă.
Fuge cu o chinezoaică, distruge o familie.
Nu pot să înțeleg.
Dar nu spune că nu-i păsa de nimeni și nimic. Nu e adevărat.
Ai înțeles, Marcello?
Cum adică... nu-l găsiți?
Nimeni nu l-a văzut de aseară.
Telefonul e deconectat și azi-dimineață am găsit asta, aici afară.
E geaca lui.
Ea.
Nu mai suntem ce-am fost.
Am venit să cucerim...
dar am fost cuceriți.
Orașul ăsta... te pătrunde adânc.
Îți acaparează simțurile, creierul,
slăbește mintea și corpul.
Orice efort... pare inutil.
Găsiți-o.
Altfel vă pun copiii în meniu.
Wang!
Unde e Wang?
Wang, ești un asasin împuțit!
Asasinule!
Cară-te de aici!
Știți doar să vă impuneți asupra celor slabi!
- Pleacă! - Vă luați doar de cei slabi!
Sunteți o bandă de asasini! Toți, împreună cu șeful vostru!
Ești un asasin, Wang! Ești un asasin!
Toți știu că sunteți o bandă de asasini!
- Mahjong! - Ești tare rău!
- Îi datorăm iar bani. - Atunci e tot al meu.
Dați-i banii, iar am pierdut.
MAGGIO CONCERT LIVE
Domnilor!
Vă răpesc doar o secundă. Vă amintiți de fiul meu?
Maggio. Născut în cea mai frumoasă lună dintre toate.
Acum a crescut, s-a făcut mare,
și acum e un cântăreț faimos, cântă chiar bine.
Urmează să facă un concert.
Domnilor, nu uitați să veniți și să aplaudați.
Da, cum să nu. Doar că el nu vrea să te vadă deloc.
Îi e rușine cu el, îl disprețuiește.
Nu-i zice tată, ci delincvent de căcat!
Văd că știi multe. Ce mai știi? Continuă să vorbești.
Crezi că nimeni nu știe situația?
Fiindcă ai niște bani, crezi că poți face ce vrei?
Domnilor, scuzați deranjul.
Domnului Zhang îi place să glumească!
Continuați să jucați!
Du-te și printează 2.000 de copii. Vreau ca toți să-l vadă pe fiul meu.
Prindeți-o!
Ajunge!
Nu aici, în fața tuturor.
- Duceți-o jos. - Da, dle Wang.
Luați-o!
Te omor, curvă!
- Unde e? - Acolo, acolo!
Tu, ia-o pe acolo! Găsiți-o!
Ocupați-vă de el!
- Era aici acum câteva secunde! - Caută acolo!
- Aici nu e! - Uită-te și sub camion!
Atunci unde e?
- A dispărut! - Du-te s-o cauți!
- Ce e? - Vino cu mine.
- Prinde-mă! - Nu te certa cu fratele tău.
Nu mă cert.
Marcello...
Stai liniștită, am terminat.
Marcello, trebuie s-o iei cu tine.
- De ce eu? - Aici nu poate rămâne.
- Atunci de ce-ai adus-o aici? - Pentru că eu am o inimă.
Și eu am o inimă.
Eu am o inimă mare, nu puteam s-o las să moară.
- Atunci ține-o tu. - Dar vezi, casa mea e mică.
- Și casa mea e mică. - Ce tot spui, frate?
Tu locuiești singur, noi suntem șapte. Și eu nu-mi pot pune familia în pericol.
Uită-te la asta.
E în tot cartierul.
Frate, am cinci copii.
Dacă li se întâmplă ceva, mă sinucid. Jur că mă sinucid.
Și dacă mi se întâmplă mie ceva, ei mor.
Santi, nu puteai să-ți vezi de treaba ta?
Se iubeau mult.
Annibale...
Marcellino, trebuie să-ți spun ceva, pot?
Spune.
- Annibale... - Ai reușit să ajungi.
Scuze.
Ce dracu' ți-ai pus în cap?
Arăți ca bunica mea.
Deci? Ce e de nu puteai spune la telefon?
Anumite lucruri e mai bine să nu le spui la telefon.
Ce e?
Dar aia e mașina mea.
Ce dracu' faceți?
- Aia e mașina mea! - Calmează-te.
În mașina aia ar putea fi urme de sânge.
De la chinez, de la chinezoaică sau chiar de la amândoi.
Ascultă-l pe Annibale.
Mâine, poimâine, când o fi, te duci și faci o plângere de furt.
Ce naiba spui? Nu glumi, o curățăm și gata.
- Unde te duci? Ce să cureți? - O curățăm...
Poliția în ziua de azi au anumite dispozitive, anumite chestii...
Știi cât le ia să ne găsească? Imediat.
Eu am intrat în povestea asta pentru tine și nu vreau să riscăm.
Chinezoaica e un pericol public.
Dacă o găsesc chinezii, suntem în regulă, că sigur o vor ucide.
Dacă o găsește poliția, aia cântă și ne bagă pe toți la răcoare.
De-aia o căutăm și noi acum.
- Cum adică o căutați? - Stai calm, tu nu trebuie să faci nimic.
Doar dacă apare, mă suni, bine?
Futu-i...
- Marcello, vreau să-ți mai spun ceva. - Iar?
Ascultă...
Dacă, să zicem, aș invita-o pe mama ta într-o seară la cină, te-ar deranja?
Nu.
Ce greutate mi-ai luat de pe suflet!
Noi suntem o familie, ai înțeles? Trebuie să stăm aproape, uniți.
Pentru că atunci când toată nebunia asta se va termina,
vom lăsa totul în urmă.
Și vor rămâne doar amintirile. Alea frumoase.
Pa, Marcellino.
Haideți, blonzilor!
Mișcați-vă fundurile!
Stai liniștit, Marcello.
Bună.
Ți-am adus astea. Pentru răni.
Astea trebuiesc spălate.
Eu sunt Marcello.
Marcello.
Xiao Mei.
- Xiao Mei. - Sciao Mei.
- Mei. - Mei.
Mei.
Îți este foame?
Mă ocup imediat.
Sciao Mei.
E gata.
Chinezul... Aveam doar aia.
Nu e specialitatea mea.
Are gust de pui cu supă făcută din frunze de ceai.
Serios?
Ei bine, am pus laolaltă tot ce am avut.
Pot?
E bun.
De ce m-ai încuiat?
Ce dracu', Mei!
Dă-mi drumul!
- De ce m-ai încuiat înăuntru? - Ca să nu te omoare, fir-ar al dracu'!
Să nu te ucidă careva.
Nu pot sta închisă. Vreau să ies.
Nu se poate, te caută. Nu.
Lasă-mă să ies.
Nu.
Te rog.
Xiao Mei - DISPĂRUTĂ
Acum ai înțeles?
Ăsta cine e?
Ăsta e Maggio, fiul lui Wang. Dar pe aici nu se arată niciodată.
Să ne grăbim.
Îți place Roma?
- Ce frumoasă! - E frumoasă?
- E frumoasă. - Nu înțeleg ce spui.
Aia e o biserică. Trebuie să știi că Roma e plină de biserici.
Ce tot claxonezi?
- Cât e de înalt! - Asta e o clădire antică.
- Câte lumini! - Da, e o altă biserică.
Marcello, uită-te acolo!
Ai viciul ăsta de a lovi în cap.
- E o casă imensă! - Ăsta e templul lui Jupiter.
Ce frumos!
Sunt temple, acolo e Gura Adevărului.
Acolo.
Uite acolo!
Ăsta e Altarul Patriei, ăla un obelisc, aia e o biserică.
Astea sunt pietre antice. Uită-te ce frumoase sunt.
Chiar sunt fericită.
Uită-te cât de frumos e Teatrul Marcello!
Se numește Teatrul Marcello, ca pe mine!
- Marcello! - Marcello!
Ăsta e un oraș plin de biserici, de fântâni, de gropi, de poduri...
De nenorociți.
Salut!
- Salut! - Bravo, te descurci bine.
- Salut! - Salut, Roma!
- Salut, Roma!
Deci...
îți plac?
Extraordinar, ce ghid grozav am fost!
Ei bine, la Roma e ușor.
Hei... deci?
Ești mulțumită?
Mulțumesc, Marcello.
A fost o plăcere.
Nici eu n-am mai trecut pe-aici de mult.
Hai să mergem.
Și apoi, sincer să fiu...
n-am mai ieșit de-o viață, stau mereu închis în bucătăria aia nenorocită.
Unde ești? Mei?
Nu!
Nu poți merge acolo! Unde te duci, Mei?
Ăștia cheamă poliția!
Futu-i...
Nu poți face una ca asta!
Eu îmi risc viața să te ajut, ai înțeles?
Și pe tine te doare-n cot?
Dacă ăia te găsesc, te omoară.
Vrei să fii omorâtă? Atunci lasă-te omorâtă!
Oricum, de când ai intrat în viața mea, totul s-a dus dracului.
Eu aveam un tată care era fericit pe undeva, pentru mine.
Acum aveam și mașina. Te salut.
Știi de ce sora mea a venit în Italia?
Pentru mine.
Când m-am născut, în țara mea puteai avea un singur copil.
Sora mea era deja născută.
Părinții mei nu mă puteau avea.
Deci de când m-am născut, am stat închisă în casă.
Timp de 20 de ani.
Am urât-o timp de 20 de ani.
Nu înțelegeam de ce doar ea putea să meargă la școală,
să iasă cu prietenii,
să ia trenul, să meargă la cinema.
Dar de fiecare dată când se întorcea, se culca lângă mine.
Mă punea să închid ochii și-mi povestea unde fusese,
ce i se întâmplase.
Doar ei îi păsa de cum mă simțeam.
Acum este permis să ai mai mulți copii.
Dar unde m-am născut eu, încă trebuie să plătești o taxă,
pentru a fi recunoscut.
Sora mea a venit aici, la Roma, să strângă banii,
ca să mă elibereze.
Dar acum eu sunt vie...
și ea e moartă.
Nu i-am spus niciodată...
că e persoana...
pe care o iubesc cel mai mult.
Trebuie să o răzbun.
Ce răzbunare?
Tatăl meu, sora ta Yun, nu sunt de ajuns?
Tu ce-ai face?
Spune-mi ce să fac.
Ar trebui să fac ca tine?
Să stau în bucătărie toată viața? Să gătesc paste în fiecare zi?
Eu nu pot!
El era tatăl tău. Ea era sora mea.
Nu pot să mă prefac că nu s-a întâmplat nimic, ca tine.
Spune-mi ce-ar trebui să fac.
Și tu ce vrei să faci?
Ce putem face?
Scuze, scuze.
Am greșit, scuze.
Bine, atunci...
Noapte bună.
Mulțumesc.
- Pa, Mei. - Pa.
Pa.
- Ce-i? - Mamă!
Ce e, Marcello?
Ce dracu', mă poți suna, nu?
Dar am sunat de o grămadă de ori, și aseară.
- Apoi am înțeles. - Ce-ai înțeles?
Ți-am întins eu rufele.
Nu poți ține mereu totul în mașina de spălat.
E drăguță prietena asta a ta?
E puțin cam stângace, nu-i așa?
- E ceva serios? - Mamă, ce serios?
Tu nu știi să minți.
Eu nu pricep mare lucru despre viață, dar despre iubire, da.
- Când mi-o prezinți? - Când știu că e ceva serios.
- Dar de unde e? Din Roma? - Din estul Romei.
- Fac cafeaua. - Bine.
- Marcello? - Da?
- Annibale m-a invitat la cină. - Știu, mi-a cerut și permisiunea.
Dar pe mine mă jenează asta, nu știu ce să zic.
- Mă simt vinovată. - Mamă...
Ascultă, și tata te-ar vrea fericită, sunt sigur.
Mamă...
Viața e frumoasă, în ciuda a tot.
Și ne surprinde mereu.
Salut.
M-am întors.
Salut!
Mei?
Ești ridicol!
Mulțumesc, băieți. Mulțumesc oricum.
Maggio! Maggio! Maggio!
Ce dracu' faci?
Ieși afară!
Ieși la iveală dacă ai curaj!
Ești un laș.
Un vierme disprețuit chiar și de propriul său fiu.
Ieși afară!
Sunt aici.
M-ai făcut să pierd concertul fiului meu.
Ce mi-ai face dacă l-aș fi ucis?
Spune, ce mi-ai face.
Gândește-te bine.
Pentru că...
asta o să-ți fac.
Ești gata?
Spune-mi...
Ce i-ai făcut?
Spune-mi!
Vorbește!
Spune-mi ce s-a întâmplat.
Ce i-ai făcut?
Să presupunem
Că te-ai săturat
De mine
Ceea ce e de ajuns
Pentru alți oameni
Nu-mi va da
Nici măcar o umbră
Din fericirea pierdută
Și dacă mâine
Și subliniez
Dacă dintr-o dată
Te-aș pierde pe tine
Aș pierde
Întreaga lume
Nu doar pe tine
Și dacă mâine
Eu n-aș mai putea
Să te revăd
Suspectezi pe cineva care voia să-i facă rău tatălui său?
- Nu. - Tu unde erai aseară?
Eram la un concert, cântam aici în apropiere.
Mingea!
Ceea ce e de ajuns
Pentru alți oameni
Nu-mi va da
Nici măcar o umbră
Din fericirea pierdută
Și dacă mâine
Și subliniez
Dacă dintr-o dată
Te-aș pierde pe tine
Aș pierde
Întreaga lume
Nu doar pe tine.
Ești sigur?
Ce dracu' faci?
- Dacă ești aici, știi de ce. - Hai. Lasă stiloul ăla și hai.
- Nu. - Nu? Ba da, hai.
- Degeaba te agiți, așa e. - E așa pe dracu'!
Ai înțeles? E așa, pe dracu'! Lasă stiloul!
Ai grijă la stiloul meu! E antic.
Taci. Tu trebuie să taci, ai înțeles?
Tradu.
Zice să nu vorbești așa în casa lui.
"Casa lui"? Casa ta e la 50.000 de milioane de km de aici.
Asta e casa mea! Ai înțeles? Tu joci murdar, Wang!
Annibale, las-o baltă, ne-am înțeles.
Banii ți-i dau eu, Alfredo.
- Nu e vorba de bani. - Nu.
Ți-am spus să taci!
Știi care e diferența
între casa mea de la 50.000 de milioane de km de aici și casa asta?
Care e?
Că aici totul e permis și nimic nu e important.
La noi nimic nu e permis și totul e important.
Și ce dracu' înseamnă asta?
Că pentru a lua un lucru important de la noi,
trebuie să dai ceva important în schimb.
Important? Alfredo, dar e o târfă.
Nu îndrăzni! Nu îndrăzni!
Xiao Yun, întoarce-te la treabă.
Nu! Trebuie să pleci, Annibale!
Ce faci, mă alungi? Îți salvez pielea.
Vreau să plec cu ea!
Vreau să plec cu ea, înțelegi?
Dacă nu-i dau restaurantul, nu-i dau drumul.
Nu.
Ai înțeles, Annibale? Ai înțeles?
Alfredo...
Revino-ți, sunt eu. Hei, Alfredo...
Nu te gândești la fiul tău, la soția ta, la familie?
Știi ce e?
Tu nu-ți amintești, cum nici eu nu-mi aminteam,
ce înseamnă să fii îndrăgostit, înțelegi?
Dar la vârsta noastră, să fii îndrăgostit e altceva.
Restaurantul ăla era al bunicului tău, al tatălui tău,
apoi a fost al nostru, va fi al lui Marcello și al copiilor lui Marcello.
Dacă rămâne în bucătărie, Marcello nu va face niciodată copii.
De ce nu? Toate astea pentru o târfă chinezoaică!
Ți-am zis să nu vorbești așa despre ea, e clar?
Annibale, eu cu ea am renăscut. Ba chiar mai mult, am înviat.
Tu nu vrei să înțelegi, pentru că ești încă mort.
Și așa mă trădezi?
Alfredo, așa mă trădezi?
În locul ăla am crescut, eram puști, suntem ca frații.
Nu putem ceda la acest șantaj și lăsa totul pe mâna acestor cretini.
Nu lăsăm lumea să se ducă de râpă.
Annibale, dar ce dracu' zici?
E casa mea... Asta e casa mea.
Vreți să luați totul, jigodiilor?
Eu am găsit doar o soluție la problema dlui Alfredo.
Nu face vreo prostie, las-o jos și pleacă.
Annibale...
- Nu, nu... - Ce faci?
- Stai liniștită. - Pleacă, lasă...
Liniștește-te.
Vrei să ne împuști?
Nu, Alfredo, te rog.
Alfredo!
Un mâzgălit pe fiecare pagină și apoi e gata, nu?
Alfredo, aruncă stiloul ăla. Te rog, nu semna, Alfredo!
Alfredo...
Alfredo!
Annibale...
Pleacă. Pune ăla deoparte și pleacă. N-ai speriat pe nimeni niciodată.
Nu! Nu!
Ce-ai făcut?
Nu!
Alfredo, nu mă lăsa singură!
Nu!
Fiu de cățea!
Du-te dracului, bastard italian!
N-am vrut să-i spun, am vrut doar s-o protejez.
De-asta voiam să plec.
Unde pleci? Marcello!
Deschide! Deschide ușa!
Annibale...
Ce-i cu costumul asta?
Te însori?
Ești superbă.
Știi la ce mă gândeam?
Să luăm aici cina din seara asta.
- Aici? - Nu e nimeni.
E casa noastră.
Ce zici?
În seara asta mă las servită.
Ascultă, Lorena, te-ai gândit vreodată...
dacă poate, nu știu...
noi doi, așa...
Dacă ar fi fost altfel sau... nu știu.
E mai bine să nu-ți pui astfel de întrebări.
Ai dreptate.
E că totul e mai bun decât regretele.
- Trebuie să privim înainte. - Așa e.
De-asta te-am invitat la cină. Să privim înainte.
În locul unde lucrez de 30 de ani?
Ce e?
Marcellino, ce-i cu mizeria asta?
Supă făcută din frunze de ceai.
În onoarea tatălui meu.
Am înțeles, dar cerusem amatriciana.
Și tata voia mereu amatriciana.
Dacă s-ar fi putut, și la prânz și la cină.
Se poate?
Dar nu o digera.
Îi rămânea pe stomac, noaptea era un chin.
Îți amintești?
Ne obliga să-l ducem la Urgențe.
- Pentru că credea că o să moară. - Da, îmi amintesc.
Îi plăcea să meargă la Urgențe.
Avea dureri de cap, la Urgențe...
O durere la braț, zicea că e infarct... La Urgențe.
Își făcea o tăietură, infecție... la Urgențe.
Și tot timpul voia să-i facă nenorocitele alea de radiografii.
Pentru siguranță.
Și cât de tare se enerva când îi ziceau că n-are nimic.
Și începea să le zică: "Ce ziceți"?
"Ăștia nu sunt medici! Sunt agricultori".
"Sunt agricultori".
Da, îi plăcea să zică așa.
"Acei mizerabili, acei vagabonzi". Îți amintești?
Da.
"Acești mizerabili, acești vagabonzi". De câte ori o zicea.
Și ce înseamnă "mizerabili"? Știți la ce se referea?
- Nu. - Nici eu nu știu.
Doar Alfredo știe.
Marcello, de ce mi-ai adus mizeria asta?
Nu mâncarea contează, ci pofta de mâncare.
Și ție nu ți-a lipsit niciodată.
Greșesc?
- Mănâncă. - Ce-i cu comportamentul ăsta?
- Mănâncă, Annibale. - Ce vrei să spui?
Mănâncă, vreau să te văd mâncând!
Marcello, ce te-a apucat? De ce te comporți așa?
Lorena, mi-am amintit că am ceva de făcut.
Și cina noastră?
O lăsăm pe altădată.
Ce faci, pleci așa?
Ți-ai dat sufletul pentru locul ăsta, și acum pleci așa? Annibale?
- Annibale! - Marcello, ce-i cu tine?
Îmi spui ce se întâmplă? De ce te comporți așa?
- Ce ai? - Mamă...
Cât ești de frumoasă!
N-am nimic, sunt puțin nervos.
Acum mă duc să-mi cer scuze, bine?
Revin imediat.
Annibale!
Întoarce-te înăuntru, Marcello, e mai bine pentru toți.
Pune chestia asta în bucătărie.
Annibale!
- Pleacă, Marcello. - Nu scapi de asta!
- Pleacă! - Cum ai putut?
Cum ai putut, pentru locul ăla infect?
Mi-ai spus toate prostiile alea la mormântul tatălui meu!
Spune! Tu ți-ai omorât cel mai bun prieten.
- Cel mai bun prieten al meu... - Spune!
A vrut să mă abandoneze.
Tatăl tău a vrut să plece,
A vrut să vândă cel mai frumos și prețios lucru al vostru, restaurantul nostru.
- Dar care al nostru? - Gunoiul ăla...
Îl preferam pe tata viu!
Pentru că ești un amărât de prost!
Pentru că ești un dobitoc.
La fel ca el.
- De-aia. - Dobitocul ești tu, Annibale.
Uită-te la tine, ești jalnic.
Ai grijă cum vorbești.
- Da? - Ai grijă cum dracu' vorbești.
Ești un mort de foame.
Mai rău decât cerșetorii. Ești un dinozaur, Annibale.
Ești ultimul dinozaur rămas pe Pământ și ești un asasin de căcat.
"Asasin"?
- Am făcut-o pentru tine. - Pentru mine?
- Am făcut-o pentru noi. - Ba nu.
Ai făcut-o că ești singur ca un câine. Și singurul loc unde puteai sta, era ăla.
Și singurii care te iubeau, care te-au primit, eram noi.
Și tu ți-ai omorât cel mai bun prieten.
Te iubea.
Cu toate porcăriile pe care le faci.
Eu te-am iubit cu toate porcăriile pe care le faci.
Ea...
te-a iubit cu toate porcăriile pe care le faci.
Te-am iubit cum iubești un amărât, uită-te la mine...
- Destul... - Ești jalnic, ești mort și nu știi.
- Mi-e scârbă de tine. - Du-te-n mă-ta, destul.
Destul.
Vrei să mă omori și pe mine?
Hai, omoară-mă.
Pentru că eu nu-ți voi da pace.
Hai, împușcă-mă.
Și pune-mă lângă tatăl meu.
Salutați. Lecția s-a terminat.
Pa. Pe mâine.
Veniți devreme mâine.
Pa!
- Salut, Lorena. - Salut.
RESTAURANTUL LORENEI
Hai, frate, s-a mai dus încă o zi de căcat.
Pentru tine.
Te salut.
Fir-ai tu să fii!
Ce oboseală. Voi sunteți obosiți?
Hai să mergem să mâncăm.
Marcello?
Ce foame am! Mergem să mâncăm!
- Mulțumesc, tată. - Cu plăcere, iubirea mea.
- Mulțumesc, tată. - Cu plăcere.
Poftă bună.
Mâine ar trebui să-i duci tu, altfel nu apuc să termin.
Mă ocup eu.
Traducerea: Denis Kent
Ați urmărit filmul artistic: ORAȘUL INTERZIS