Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
ROKLINA
Ahoj.
6. 7. VE 13:00 SE HLASTE V C. PENDLETONU, VE 12:00 VÁS VYZVEDNE AUTO
ZÁKLADNA NÁMOŘNÍ PĚCHOTY CAMP PENDLETON
HLAVNÍ VJEZD
FEDERÁLNÍ REZERVACE
Plukovníku, odejděte, prosím.
Čtyři roky mimo službu, a přesto salutujete?
- Na znamení respektu. - Posaďte se.
Víte, kdo jsem?
Ne.
Zkuste hádat.
Soudě podle věku, vzhledu a toho, jak plukovník ihned uposlechl váš rozkaz,
jste asi vysoce postavená agentka.
Váš otec i děda sloužili vlasti?
Ano.
Jako elitní odstřelovač máte na kontě 113 potvrzených zabití
a k tomu 81 nepotvrzených.
Tahle čísla sedí?
Ne.
- Ve skutečnosti to bylo víc, nebo míň? - Víc.
Ve výslužbě jste dělal pro kolik soukromých agentur?
Pro 11.
Ale občas něco uděláte i pro námořní pěchotu, že?
Kdykoli mi zavolají.
A momentálně nějakou soukromou či vojenskou smlouvu máte?
Ne.
Jste výjimečně nadaný, Levii.
Takže proč?
V červnu mi cvokař řekl, že už k misím nejsem způsobilý, ale to určitě víte,
tak proč se ptáte?
Podle vás byste misi zvládl?
Na mým názoru nesejde.
Máte v současné době přítelkyni?
Vážnou známost?
Někoho, kdo bez vás nedokáže žít?
- Ne. - Jak to?
Prostě to tak mám.
A co léky, nelegální drogy, alkohol?
Drogy ne.
Ale když si dám před spaním deci něčeho ostřejšího, mám lepší sny.
Vyzkoušel jste Nitrazepam nebo Prazosin?
Zabila jste někoho na dálku?
Prášky mi kazí přesnost.
Levii, výsledky psychotestu jste mohl odmítnout a jít za jiným doktorem.
- Proč jste to neudělal? - Neměl jsem důvod.
Neměl jste důvod?
Teď nemám moc důvodů k ničemu.
Co kdybych vám jej dala?
PERVALKA, LITVA
Ahoj, táto.
DOROTEJA LIVETA KANAITEOVÁ
Na hudbu.
Ty moje lvíče.
Jak se ti daří?
Znáš to. Teď líp, když tě vidím.
Povídá se, že tě někdo vyfotil v Bělorusku.
Dron.
Je to možný?
Přímý spojení se smrtí toho oligarchy si Moskva nelajsne.
Měl čtyři děti.
Předej mi ho.
Ten svůj pocit hanby.
Ten Bělorus zbohatl na tom, že prodával bomby s bílým fosforem a pozemní miny.
Kolik dětí kvůli němu přišlo o nohu? Kolik tvářiček ty jeho kšefty spálily?
Tu hanbu předej mně...
A kráčej kupředu.
To už nejde tak lehce.
Nespím.
I víc dní v řadě.
Tak zůstaň u mě. Týden dva.
Uvaříme si ragú. Prospělo by to nám oběma.
Nemůžu.
Rabinovič přikázal, ať ráno podám hlášení v Moskvě.
Na Rabinoviče i Moskvu kašlu.
Nejsi Ruska, ale Litevka.
Říkal, že minimálně na rok zmizím ze světa.
Možná na dýl.
Poslyš, šel jsi k tomu doktorovi, co jsem ti zařídila? K tomu odborníkovi?
- Jo, šel. - A?
Nejde nic dělat. Podívej se, je ze mě troska.
Rakovina mě rozežírá zevnitř.
Játra, slinivku...
Smrt bude vítaná změna.
Co když se nestihnu vrátit?
Budeš tady sám. A ani se nedozvím, že se to stalo.
To jde snadno vyřešit.
Už jsem vybral den.
Bude to 14. února, na Valentýna.
Co tím myslíš?
Ukončím to sám.
Teda pokud už nebude po mně.
Tati.
- Přece... - Je to můj život.
Budu připraven k odpočinku vedle tvé mámy.
Takže, ať budeš kdekoli, zapal za mě svíčku,
podívej se na Orion na noční obloze, a budeš to vědět.
Tak pojď, ty moje lvíče.
Dáme si pivko, zahrajeme si písničku
a náležitě se rozloučíme.
ZÁŘÍ
Levou ruku na touchpad.
BIOMETRICKÉ OVĚŘENÍ
PŘÍSTUP POVOLEN
Hodinky, mobil a dokumenty dejte sem.
Jen ukazují čas.
Za tři minuty budeme v bezletové zóně. Dál vás dopravit nemůžeme.
Po přistání půjdete 38 km pěšky na sever.
Očekávají vás zítra v 16:00.
Otevřete to až na zemi.
Kde jsme?
To vám nesmím říct.
Můj princ na bílém koni konečně přijel!
Dokonce včas. Na minutu přesně. Jste dobrej.
Jasper D. Drake, komando britských mariňáků. Klidně mi říkej JD.
Levi Kane, bývalý americký mariňák, odstřelovač.
Žoldák?
Jsem na volné noze.
Co ti o té misi řekli?
Vůbec nic.
Dali mi nepopsanou mapu. Ani nevím, ve které jsem zemi.
Jsem tu už rok, a taky nevím, kde jsem.
Je to ujetý, co?
Ale to je jenom úplná špička ledovce.
Jsem fakt rád, že jsi tady.
Moc lidí tu není, jo?
Jsi za rok první, s kým mluvím tváří v tvář.
Jsi tady sám?
A moje angažmá končí o půlnoci.
- Takže tě střídám? - Správně.
Dáme si skleničku a všechno vysvětlím.
Tady je.
Západní pozorovací věž.
Tvůj domov na příštích 365 dní.
Je soběstačný. Soláry, záložní generátor, sběrač dešťové vody,
je tu dost zvěře a taky zahrada.
- Všechno, co je třeba. - Co je to na druhé straně?
Východní věž.
Kontakt je zakázaný, což je stejně fuk. Jsou tu pozemní miny a smrticí bariéry
na sever a jih od rokliny.
Naproti se dostat nejde.
Východní věž nepředstavuje problém.
Oni si dělají svoje, ty taky.
Ráno jsem tím směrem viděl nějaký pohyb.
Asi se taky po roce střídají.
Práce je prostá.
Nejsi v první obranné linii. Jsi spíš zkušený opravář.
PRVNÍ STRÁŽCE
Denně obejdeš západní okraj.
Každých 600 metrů jsou bezobslužné zbraňové stanice.
Doplníš do nich střelivo,
zkontroluješ oplocení, maskovače a zavěšený miny.
V bunkru venku je zbrojnice se zbraněmi, nářadím, náboji a minami.
Vším, co je třeba. Jednou za měsíc probíhá kontrola spojení.
Co jsou maskovače?
Jsou to satelitní vysílače na okraji v kilometrových rozestupech.
Každý má svoje napájení a záložní zdroj elektřiny.
- K čemu jsou? - Maskují.
Vysílají falešný signál satelitům, co nad námi přeletí.
Díky nim to tu nevidí špionážní satelity, ale proti Google Earth to maká taky.
A nedá se komunikovat s vnějším světem. Nefunguje mobil, satelitní telefon, nic.
V případě nouze je tu tlačítko
na krátkovlnným rádiu, co slouží k měsíčním kontrolám.
Vyšle signál a dá jim vědět, že...
Dá vědět komu?
Těm nahoře, příteli.
Co já vím?
Všiml sis těch starých sirén na střeše?
Pokud všechny maskovače naráz selžou nebo když roklinu někdo obsadí,
jejich automatický systém spustí takzvaný protokol Straydog.
Protokol Straydog?
- Co to je? - Netuším.
Ale jestli ty sirény uslyšíš, utíkej jako o život.
Rozumím.
Takže dál. Je to tady starý.
Snad z konce druhé světové, začátku studené války. A je to tajný.
Kdysi došlo k dohodě, že to zůstane v tajnosti.
Takže teď každý rok nový zástupce západního světa
hlídkuje na západním okraji a někdo z Východu na východním.
Tvůj protějšek.
Tvrdíš, že vůdci Východu a Západu posledních 75 let tajně spolupracují?
Ne, tvrdím, že se za tu dobu vystřídalo devět sovětských vůdců,
13 amerických prezidentů, a nikdo z nich o téhle roklině nevěděl.
Ochutnej.
Vodka z brambor. Palírna je ve zbrojnici.
Je dobrá.
Recept se předává už roky, tak ho nepokaz.
Omlouvám se, ale asi mi něco uniká.
Kromě toho, že mám udržet to tajemství, co bude mým cílem?
Mám lidem zabránit ve vstupu?
Ne.
Máš zabránit, aby uniklo to, co tu je.
Loni jsem si od předchůdce vyslechl stejný proslov.
A víš, co jsem si říkal?
- Že žvaní nesmysly. - Přesně tak.
Nejvíc hlídej centrální stěny, dá se po nich dobře lézt.
Kulomety s čidlem vyřeší zbytek.
Lézt? Vyřeší?
Co to sakra je?
Nazýváme je Dutí lidé.
Neví se, co jsou zač. Ani nevím, proč se jim tak říká.
- Je to název básně od T. S. Eliota. - To netuším.
Vím, že jim tak kdysi říkal náš předchůdce a ono se to uchytilo.
A že na konci 40. let sem někdo vyslal tři bataliony,
2 400 mužů na koních, aby roklinu vyhladili.
Nevrátil se z nich nikdo.
Po tomhle se rozhodlo, že je tady jenom zadržíme.
- Jak to víš? - Stejně jako ty.
Od svýho předchůdce.
- Ale to může být... - Desítky let trvající tichá pošta.
Jo.
JD, co se tu podle tebe děje doopravdy?
Podle mě je pro naši situaci nejvýstižnější teorie,
že roklina je brána do pekla a my před ní hlídáme.
- Opatruj se. - Držím palce.
PADAJÍCÍ HVĚZDA KŘIČÍ DO SVĚTA SVOJI BOLEST
Ani nevíte, jak rád vás vidím!
To chápu!
Potřebuju, abyste rychle potvrdil svoji totožnost.
Jasper D. Drake. Heslo je modrý šíp.
Díky za službu vlasti.
Střídání dokončeno.
Rozumím.
ŘÍJEN
SYSTÉM JE AKTIVNÍ
KONTROLA SYSTÉMŮ
Západní věž, kontrola spojení.
Slyšíte mě?
Opakuji. Západní věž, kontrola spojení. Slyšíte mě? Přepínám.
Ověřovací kód.
DEŠIFRUJI...
Alfa, bravo, devět, sedm, omega.
- Nepřátelský kontakt? - Ne.
Stav maskovače?
Zelený.
Hlášení dokončeno. Za 30 dní proběhne další kontrola.
- Mám dotaz na... - Hlášení dokončeno.
Robert Frost.
„Kdo se o samotě cítí osaměle, je ve špatné společnosti. Sartre.
Jasper ‚JD‘ Drake.“
„Vše je nebezpečně návykové. Až na realitu, ta je neúnosná.
Connolly. Kapitán Getty Frederick. 1986.“
„Jen ti, jež zajdou příliš daleko, zjistí, jak daleko je možné zajít.
T. S. Eliot.
Kapitán Bradford Shaw. 1947.“
Sakra.
LISTOPAD
Přejem ti být tu co nejdýl.
Přejem ti
být tu
co nejdýl.
Sláva.
JAK SE JMENUJETE?
KONTAKT NÁM ZAKÁZALI
JÁ JSEM DRASA. DNES MÁM NAROZENINY,
TAK SI MŮŽU DĚLAT, CO SE MI ZLÍBÍ
JÁ JSEM LEVI
PŘIPIJEME SI K TĚM TVÝM NAROZENINÁM?
UKAŽ, JAK TANČÍŠ, LEVII
KDEPAK. VŮBEC TO NEUMÍM
NĚCO TI PŘECE JÍT MUSÍ. CO TEDA UMÍŠ?
UMÍM DOST DOBŘE STŘÍLET
JAK?
FAKT SKVĚLÝ NAROZENINY
PROSINEC
SBĚR – PŘÍPRAVA – DOKONČENÍ
VESELÉ VÁNOCE, DRASO
DÁMA NA A5
KŮŇ BERE KONĚ
ÚNOR
14. ÚNORA
VIDĚL JSEM TĚ...
NEBYLA JSI NA POCHŮZCE. CO SE DĚJE?
MÁM ZA SEBOU TĚŽKEJ DEN.
PŘÁLA BYCH SI, ABYS TU MOHL BÝT SE MNOU.
„Jen ti, jež zajdou příliš daleko, zjistí, jak daleko je možné zajít.“
Co to provádíš?
Ty jo.
Ale, ale.
NEZAJDEME DNES NA VEČEŘI?
Dobrý večer, Draso.
Ale nemám tady co dělat.
Dobrý večer, Levii.
Maskovač funguje, takže nás nikdo nesleduje.
Upekla jsem zaječí koláč.
Chutná ti?
Určitě bude.
Co to pěstuješ?
Nesu ti květiny.
Klasika.
Děkuju.
Co civíš?
Promiň. Jenom...
No?
Máš mnohem zelenější oči, než jsem čekal.
Smrdíš.
Příšerně.
Já vím.
Lano se nečekaně prověsilo. Druhou půlku jsem ručkoval.
Jo, takhle smradlavýho tě dovnitř asi nepustím.
Nechceš se jít opláchnout do koupelny?
Přede dveře ti dám oblečení mých předchůdců.
V Yukonu? Na Sibiři? Nebo možná v odlehlé části Skandinávie?
Nevím, při letu mě uspali.
- Nevím, na jak dlouho. - Mě taky.
Ale jsme někde na severní polokouli. To vím jistě.
Jak to?
Roční období.
Při odletu byl ve Státech podzim. A byl i při příletu.
Jsi voják?
Mariňák.
Bývalej.
Na jakou největší dálku jsi zabíjel?
Neříkej, že nevíš.
Elitní odstřelovači znají vzdálenost všech trefených cílů, tak mluv.
Bylo to 3 241 metrů.
Tři tisíce dvě stě...
A zabils ho?
Jo.
- To bys byl mezi... - Pěti nejlepšíma na světě.
Ta neskutečná trefa loni v Jemenu byla tvá práce?
Na žádné akci v Jemenu loni v květnu jsem nebyl a nic o ní nevím.
Údajně dost foukalo. Prý 45 km/h, v poryvech až 75.
Byl to opravdu, opravdu dobrej střelec.
Na 3 800 metrů. Světovej rekord.
Jemu bych vysekla poklonu. Škoda, že jsi to nebyl ty.
Co je?
Na tu roklinu zírám denně už šest měsíců.
A musím říct, že odtud je ten výhled mnohem lepší.
Víš, na co každej večer myslím, když sedím venku na plošině?
Jak mě dostat do postele?
No, až po tomhle.
Jasně. Promiň.
Tak pověz, na co teda myslíš.
Chci znát pravdu.
Chci vědět, kdo jsou ti Dutí lidé v roklině.
No...
Dlouho před tím, než jsem se narodila,
dělal táta pro KGB.
A za spoustu let, když jsem byla malá, mi říkával...
„Draso, ty moje lvíče, pravdu znát nechceš.
Je lepší ji nevědět.“
A já kňourala a ptala se: „Proč, tati? Proč bych nechtěla znát pravdu?“
Co on na to?
Říkával...
„Protože moc pravdy ti do srdce vnese smutek
a do hlavy šílenství.“
Nevím, no.
To způsobuje spíš zatajování pravdy.
Jak jsi na to přišel?
Po prvním výstřelu.
Povíš mi o tom?
Došlo k tomu u Belize na rybářské lodi dva kilometry od cíle.
A od té doby se mi to vrací jako noční můra.
Komu jsi to řekl?
Jenom tobě.
Proč sis tu profesi vybral?
Lov byl v Oregonu součástí domácího vzdělávání
a táta byl můj nejlepší učitel.
Bavilo ho to.
- A díky němu to bavilo mě. - Co přesně?
Umět přesně střílet.
Jo.
Baví tě to pořád?
Ne jako kdysi.
Nedokážu vytěsňovat vzpomínky jako dřív.
Já tátovi svoje tajnosti říkala. Nemusela jsem je v sobě pohřbít.
Když pohřbíš moc tajemství, na hřbitově dojde místo.
Vytáhla sis sem matraci a spíš tady?
Z taktických důvodů.
Udělal jsem to taky.
Lhal jsi mi, Levii?
V čem?
Že neumíš tančit.
Možná trochu.
Tamhle.
Ty tři blízko u sebe,
Orionův pás.
Vidím ho.
Táta mi řekl, ať se na Valentýna podívám na Orion
s vědomím, že to skoncoval.
To mě mrzí.
Co děláš, když tě pohltí smutek?
Občas si přečtu nějakou báseň.
Nebo ji zkusím napsat.
Ty píšeš básně?
Skoro denně.
Fakt?
Chodil jsem i na kurz.
Ve středu odpoledne od čtyř do sedmi na Mesa Community College.
No, a máš talent?
Ne, jsem mizernej.
Jasně, mizernej, jako když tančíš?
Jo.
Napíšeš mi mizernou báseň?
Už jsem ji napsal.
Odrecituj mi ji.
- Ani omylem. - Ale no tak.
V žádným případě.
- Povíš mi její název? - Ne.
Tak ti to nevěřím. Tys mi žádnou mizernou báseň nenapsal, že?
Napsal.
Ale teprve jsem začal.
Tak mi řekni její název.
- Ten název je prozatímní. - Tak mi ho pověz.
„Zbořila noc.“
Hrůza?
Skvělý.
Sakra. Je to skvělý.
Musíš mi ji říct.
- Prosím. - To se...
Ani náhodou.
- Co ten zaječí koláč, dal se? - Ne.
Byl megadobrej.
Ne!
Levii!
Nesahej na to, je to lepivý.
Dobře.
Přišla jsi pro mě.
Udělal bys to stejný.
- Kde jsme? - Nevím.
- Vzala jsi elektrickej naviják, že? - Samozřejmě.
Půjdeme k východní stěně a najdeme to lano.
Draso!
- Jsi v pohodě? - Jo.
Po čem myslíš, že šli?
Podle toho, jak jsou vyzáblí, nás nejspíš chtěli sežrat.
Jeden ujel.
Jo, viděl jsem.
Ale ne.
- Co je? - Ten naviják.
Musel vypadnout v řece. Nahoru to je 500 metrů.
Uvízli jsme tady.
Půjdeme podél řeky na jih. Někudy z té rokliny vytéct musí.
Má vojenskou uniformu.
Starou. První americká výsadková divize.
A já viděla uniformy britských SAS a sovětských specnaz.
Poválečný.
Všechny ty uniformy jsou ze 40. let.
Vojáci na koních.
Jsou to ty ztracený bataliony.
Ti mají být už dlouho mrtví, Levii.
Měli bychom jít.
„Svět skončí takhle.
Pozvolněji, než jsme čekali.“
To je z básně T. S. Eliota o lidech, co uvízli mezi životem a smrtí.
Jmenuje se Dutí lidé.
Dutí lidé.
Jo.
- To vypadá na seizmickou aktivitu. - Možná zemětřesení.
Kyanid.
Ukončili to sami.
- Co je horšího než smrt? - Vládne tady zlo.
Vystřelím díru!
Sakra, jsou všude. Jsme na otevřeným prostranství.
Stěna rokliny.
Levii.
- Když nás obklíčí, jsme v háji. - To jsme i tak.
Zátaras.
BOŽE, ODPUSŤ NÁM
Levii.
Záložní generátor.
Propan zůstává stabilní věčně, takže...
Dnes je 12. nebo 13. července 1946.
Naše komunita vznikla jako součást tajné dohody mezi Východem a Západem.
Ke konci druhé světové války,
když Oppenheimer s týmem v Los Alamos vyvíjeli atomovou bombu,
jsme pracovali na podobně ničivých biochemických raketách.
Před šesti dny došlo k zemětřesení o magnitudu 8,1,
což kriticky narušilo celé naše zařízení.
Naším úkolem již není výzkum, ale zabránit rozšíření.
Bez ustání pracujeme na tom, aby tento toxin neunikl z rokliny.
Únikem této biochemické látky
se doslova sloučila DNA veškerých biologických druhů v roklině.
Lidská DNA se sloučila s DNA rostlin, zvířat, a dokonce i hmyzu.
Někteří lidé jsou vůči toxinu odolnější než jiní,
zvlášť pokud jsou mu vystaveni pouze pár hodin, a ne dny.
Po nakažení se mutace začnou objevovat do pěti dnů.
FINÁLNÍ VZOREK
Projevují se fyzicky, například takhle.
Že jsme předem strategicky vybrali toto odlehlé místo,
je jediná okolnost, která by mohla zachránit lidstvo
před osudem, který potkal nás.
Moc se omlouvám.
Nechť se Bůh nad námi slituje.
Budeme v pohodě, když se tomu vystavíme jen v řádu hodin.
Takže musíme rychle najít cestu ven.
Co je?
Tudy by to mohlo jít.
- To není ze 40. let. - Spíš z přelomu tisíciletí.
Proč sem nepošlou bombardéry?
Všechno by zničily a bylo by.
Darklake. Polovojenská skupina.
Roklinu nevybombardovali, protože zkoumají, co v ní je.
My tu nejsme za armádu.
Tímhle nastavovali výzkumné drony.
Darklake je obří korporace zaměřená na genetický výzkum.
Jejich drony sbírají vzorky hybridní DNA.
Vytváří supervojáky.
Tomu říkám pořádný tajemství.
Mladí vojáci a vědci jako laboratorní myši.
Soukromé bezpečnostní agentury zkoumají modifikace genomu vojáků už desítky let.
Vše tady dole má novou DNA.
My to tajemství máme chránit.
TAJNÉ
AUTODESTRUKCE ROKLINY
POSTUP AUTODESTRUKCE
PO ODHALENÍ ROKLINY DOJDE K AUTOMATICKÉMU ZNIČENÍ
VZDÁLENOST BEZPEČNÉ ZÓNY: 4,2 KILOMETRU
Než odejdeme, musím ti něco říct.
Budu hádat.
Tu báseň?
Ne, tu báseň ne.
Pokud se něco přihodí, nedostaneme se odtud
a tímhle to pro nás všechno skončí,
stálo mi to za to,
protože jsem poznal tebe.
Ale nebylo jednoduché se poznat.
To nebylo.
Jsi připravená?
Dáme do toho všechno.
Můj batoh s výbavou. Ležel tady. Byly v něm náboje.
Dokážou uvažovat strategicky.
Pohrávají si s náma.
Vědí, že nic nevidíme.
Tak podmínky vyrovnáme.
Draso!
Uříznu ti zbytky toho tvýho nechutnýho ksichtu!
Dobrý?
- Dobrý. - Fajn.
„B. Shaw.“
Bradford.
To byl první voják v západní věži.
Duté lidi pojmenoval on.
Levii.
Kde to jsme?
V továrně na chemický rakety.
Prošel jsem raketovým silem.
Jinak se ven dostat nejde.
Zemětřesení poškodilo rakety a došlo k úniku.
Kontaminant je v té mlze.
SERVIS
Už vím, jak unikneme.
Ty jeepy mají silný navijáky.
Bude fungovat jako ten náš.
Jeď k východní stěně. Ta moje lanovka bude poblíž.
Tam. To je ona.
Došly mi náboje!
Levii.
Levii!
Nářadí.
Ne!
Propan!
Přesekni lano.
Levii.
To bylo neskutečný.
Jako živoucí noční můra.
Blíž peklu už se dostat nechci.
Musíme do karantény.
Jo. Na pět dní?
Co když jsme nakažení?
Udělám, co bude potřeba.
Já taky.
Zítra mám kontrolu spojení.
Já taky.
Nevím, jak se dostanu na druhou stranu.
Vzadu je vystřelovací kotva C19.
Pomocí ní by to šlo.
Rusové vám asi dali lepší vybavení.
A taky dělají lepší vodku.
Na.
Na naše přežití.
Víš, proč jsem tuhle práci získal?
Díky té neskutečné trefě v Jemenu?
Ne. V tom jsem ti nelhal.
To jsem nestřílel já.
Já vím.
Vím totiž přesně, kdo střílel.
Proč jsi ji dostal?
Vybrali si mě, protože jsem postradatelnej.
Postradatelnej?
Žádný závazky.
Kdybych zmizel, nikomu bych nechyběl.
Neměl jsem pro co žít, jen pro mise.
Teď se ale všechno změnilo.
A mám pro co žít.
Můžeme utéct.
Znám jedno místo ve Francii, kde bychom byli v bezpečí.
Jak dlouho bychom chtěli.
Draso, chci s tebou utéct víc než cokoli jinýho.
Ale co bude s tímhle místem?
Co další vojáci, které sem přivedou
a kteří zjistí ty tajemství a lži?
Každý z těch dole je přenašeč. Když se jeden dostane ven...
Musíme roklinu zničit.
Pamatuj, mutace se začnou objevovat do pěti dnů.
Pokud přežijeme do šestýho dne, tak jsme v pohodě.
- Jestli ne... - Jsme mrtví.
Ale jestli budeme v pohodě, setkáme se za týden.
Dáme do toho vše.
- Jo? - Vždycky.
- Posl... - Neluč se se mnou.
To slyšet nechci.
Já se rozloučit nechtěl.
Aha. A co jsi teda chtěl říct?
Že tě miluju.
Tady západní věž. Kontrola spojení. Slyšíte mě?
Opakuji. Tady západní věž. Kontrola spojení. Slyšíte mě? Přepínám.
Ověřovací kód.
Delta, théta, čtyři, jedna, omega.
Vyčkejte.
Levii? Víte, kdo mluví?
Ano.
Byl aktivován náš systém pro výzkumné drony.
Vy jste byl v roklině?
Ne, ale jeden z těch dronů jsem odtud viděl odlétat.
Zdá se, že agentka nakonec nejste.
V soukromém sektoru momentálně probíhají nejzásadnější vědecké pokroky.
Víte, co moje práce tady obnáší?
Asi něco, za co je hodně peněz.
Primárním cílem našeho výzkumu
je vytvořit americké pozemní jednotky,
které neporazí žádná armáda na světě.
Určitě rozumíte tomu, co bychom s takovou armádou dokázali.
Jistě.
Levii, nedošlo u vašeho protějšku na východě k nějakému pohybu?
Ne.
Protože jestli jste náš počítačový systém v roklině neaktivoval vy,
předpokládám, že to udělal váš protějšek.
Přece jenom jste tam pouze vy dva.
Máte za úkol svůj protějšek zneškodnit.
Okamžitě.
Rozumíte?
Provedu.
Rozumím. Děkuju, Levii.
POČÍTAČOVÁ ÚSTŘEDNA DARKLAKE KAMERA 2
Veliteli, Levi Kane přestal plnit svou funkci.
Svolejte svůj tým. Odletíme ráno.
Poletíte s námi?
Je to můj omyl.
Zabiju ho sama, když budu muset.
TAKY TĚ MILUJU.
Uteč!
Levie Kanea jsme nenašli ve věži ani v okolním areálu.
Co když se rozhodl utéct?
Nasaďte drony.
Jeho protějšek tam taky není.
Jestli Levi opustil pozici, nejspíš ji nezabil.
Rozdělte je.
Protokol dron. Kvadrokoptéry, ověření...
Veliteli, co to je na té zdi?
„Tři věci nezůstávají skryté dlouho.
Slunce, Měsíc a pravda.
Buddha.
Levi Kane.“
Co to sakra bylo?
Maskovače. Odpálil maskovače.
Roklina je odhalená.
Straydog.
Máme dvě minuty.
Okamžitě odlétáme.
Dostaňte nás do vzduchu. Hned!
Na výšku kašlete, potřebujeme letět daleko!
Rychle!
POKUD NEPŘEŽIJU, OTEVŘI SI TO PŘI ZÁPADU SLUNCE
ÈZE, FRANCIE
ZBOŘILA NOC
NEVĚDĚL JSEM, ŽE DOKÁŽU MÍT NADĚJI. ŽE TĚ SPATŘÍM. ŽIJU PRO TVOU NÁRUČ.
DUBEN
ZAJEČÍ KOLÁČ, PROSÍM
Ahoj, Draso.
Ahoj, Levii. Jdeš pozdě.
Promiň, v bývalé práci jsem se zranil.
Jestli hledáš novou, tak nabírají v kuchyni.
Umíš něco?
Docela dobře střílet.
Jak?
Posledně na 3 900 metrů.
Musels můj rekord překonat, že?
Musel jsem za tebou.
FAKT SKVĚLÝ NAROZENINY
TŘI VĚCI NEZŮSTÁVAJÍ SKRYTÉ DLOUHO. SLUNCE, MĚSÍC A PRAVDA.
BOŽE, ODPUSŤ NÁM
Překlad titulků: Karel Himmer