Downloaded from YTS.BZ
Milyen cukrot kértél?
Official YIFY movies site: YTS.BZ
- Ez jó lesz? - Hát, ezt itt. Ezt szeretném.
- Meg pillecukrot is. - Jól van. És csokit is?
Ahhoz mit szólnál?
- Meg ezt is. - Dobd be!
- És ilyet is kapok? - De csak egyet.
- Dobd! Dobhatod! - És...
És pillecukrot.
- Lehet mentás pillecukor? - Nem bánom.
Ha azt szeretnél. Jó lesz. És chipset. Keress valami chipset!
- És ezt is vihetnénk, apu. - Dobd csak be!
Nézd csak, milyen sokféle chips van! Választasz közülük?
- A dinósat szeretném. - Jöhet, de hozz egy eceteset is!
Ez az? Nézd csak, apu!
Az az.
Ez elég egy időre.
Szereted azt a békásat? Bedobsz egyet?
- Ez finom. - Tényleg?
Jó, elég lesz.
- Nézd, apu! Klassz ez a park. - Örülsz, hogy ma találkozhatsz Issyvel?
- Igen. - Tényleg?
- Akkor már várod. - Ez de klassz.
Ez egy másik park, apu.
Igen. Ha gondolod, ide is eljöhetünk néha.
- Elhozzalak egyszer? - Igen.
Meglátjuk.
Tudod, mit? Idesétálhatunk.
Jó, de arrafelé is van egy játszótér. Nagyon messze.
- Tudod, egyszer jártunk ott. - Szeretnél inkább itt focizni?
Igen.
Szia!
Hogyhogy itt vagy?
Erre jártam, és megláttam a házat.
Vagy úgy.
Cigit?
Leszoktam.
Mennyi emléket felidéz.
Csakhogy minden elégett.
Megmaradt minden.
A falakban.
A hamuban.
És az a hamu idővel bekerül a földbe.
Tudod, a hamu jót tesz a termőtalajnak, ezért olyan dúsak ezek a növények.
Bizony. Nem hiszel nekem, ugye?
Elhiszem.
Tudod, mit?
Az a sok emlék...
most már benne él a növényekben.
Én inkább felejtenék.
Egy nap...
mindenre emlékezni fogsz, ismét.
Mégis mire?
A SZÍV IS CSAK EGY IZOM
- Megvagy? - Igen.
- Segítesz bevinni a cuccot? - Egyedül is ki tudok szállni, apu.
- Tényleg? - Igen.
Mutasd! Ugorj!
- Jó, csak engedj el! - Rajta! Egy, két, há'!
Ügyes vagy!
- Itt volt egy pókháló, anyu! - Csakugyan?
- Igen. De már leszedtem. - Gyere! Bújj bele!
Gyerünk! Bújj bele szépen, kicsim!
Meg is van. Szuper.
Mi van még?
Nagyon menő vagy ebben.
Pózolj nekem! Légy nagyon vagány!
Olyan vagyok, mint egy sztár.
Segítsek?
- Kértek jeget? Adhatok jeget? - Én kérek.
Jó lenne.
- Chipset? - Ja, hozhatod.
- Szép ez a nadrág. Hol szerezted? - A Waterfrontban vettem, tegnap.
- Gyönyörű! - A Waterfrontban jártál?
- Nem munkamegbeszélésed volt? - Ki kellett kapcsolódnom.
Hát elmentem egy masszázsra.
- Nagyon helyes. Megérdemelted. - Köszönöm!
Nekem is jól jönne egy masszázs, úgy bekeményedtem.
De lökött!
- Tetszik a blúzod. - Már régi.
Semmi baj.
Lehet, hogy nem ártana alaposan átsúrolnod, öregem.
Én már most hozzálátnék, ha nem gond.
Tessék!
Fogd meg!
- Te, Anees! - Tessék?
Szállj már le a telefonodról!
- Végre együtt a család. - Bocsánat!
Ne már! Na, jó! Köszi! Többé nem mondok nektek semmit.
- Amúgy milyen volt? Mondd el! - Mesélj már egy kicsit!
Valahogy már nem ugyanolyan.
Te meg gyanúsan hallgatsz.
Mert nincs mit mondanom.
Nem ad ki hálószobatitkokat. Unalmas.
Kellemes lehet odakint.
- Imádlak titeket, és mentem. - Helló! Nehogy ugyanaz legyen!
- Csak féltékeny vagy. - Csak nem lesz megint kisbabád?
Nekem? Az előbb mondtam, hogy ki fog száradni.
Te aztán tudod, hogy kell beszólni.
Menj már! Jude már megnőtt. Megoldhatnád.
- És ti? Próbálkoztok ismét? - Azt már nem. Soha többé.
Miért nem?
Fogadok, hogy piálni akarsz.
Nem az az oka.
- Akkor miért nem? - Mert költséges.
- Azt mondod? - Zaheer meg lusta.
Mármint lusta az ágyban?
- Vagy lusta a munkában? - Mindkettőben, elhiheted.
- Mehet? - Hé! Gyerekek! Lassabban!
- Jó leosztás. - Ez nem kártya. Dominó.
- Hát aztán? - Akkor ez nem leosztás.
- De mi attól még mondhatjuk ezt. - De ez dominó.
- Attól még ugyanúgy beszélhetünk róla. - Persze.
- Mondhatjuk, hogy leosztás. - Jól van.
- Te jössz. Van még kockád? - Igen, és meg is nyerhetem.
Ügyes vagy! Ügyes vagy! Tényleg nagyon vágod.
Hé, az asszony simán kenterbe ver.
Na, nem.
Nesze neked!
Adsz egy slukkot? Elvehetem?
Nézzétek csak! Nem hiszem el, hogy még mindig tudsz mit letenni.
Tanuljatok a profitól, gyerekek!
Adok órákat, ha szeretnétek. Ez az! Nem is rossz.
Jó, és máris beviszem a kegyelemdöfést. Anees! Szerintem te jössz.
Szép volt, tesó!
Ugye milyen szép? Ráadásul gyors.
Elküldhetnéd nekem a számát.
Megfürdetem a gyereket, és azután dőzsölhetünk.
Jude, kis szívem! Ideje megfürödni.
Kicsikém!
Angyalkám! Fürdés van!
Ez meg hol a csudában lehet?
Kicsikém!
Mi baj?
Semmi, csak szeretném Jude-ot megfürdetni.
Jude?
Gyere már, kicsikém!
Angyalom!
- A hat meg hat, az hat. - Tényleg? Biztosan.
- Már ha te így tanultad. - Nem tetszik?
Remélem, az olvasás megy, mert játszani meg számolni nem tudsz.
- Hangosabban kopogj! - Bocsánat!
- Hogy a szomszéd is hallja. - Nem bánom. Verhetem még.
Laila? Valami baj van?
Bassza meg!
- Bocs, én passzolok. - Okés. Te hogy állsz?
- Jude! - Teszel?
Jude?
Egy parti se mehet le az okoskodásod nélkül?
Ryan! Fogalmam sincs, hol van a gyerek.
- Miről beszélsz? Itt kell lennie. - Csakhogy már mindenütt kerestem.
Segíts!
Jude!
- Jude! - Jude!
Jude?
Jude!
A fürdőszobában volt a telefonommal.
Issy, kicsikém, Jude nem volt veled a fürdőben?
Nem láttam őt.
Jó, csak próbálj visszaemlékezni! Láttad a házban?
Vagy odakint? Hol láttad utoljára?
Kicsim, mondd csak, Jude bent játszott veled?
Nem is tudom, anyuci.
De kérlek, kérlek, csak próbálj visszaemlékezni!
Hol volt Jude?
- Kint az udvaron? A házban? - Jó, nyugalom! Nem tudja.
Hagyjuk őt! Gyere szépen!
Bassza meg!
- Na? Nincs meg? - Nem találom.
Bassza meg!
Jó, akkor szóljunk nekik!
- Zaheer! Anees! - Meghan! Meghan!
Zaheer! Anees!
Elméletben nem juthatott messzire.
Anees, menj az üzletekbe és a szomszédokhoz!
- Rendben. - Zaheer, te menj a Greyland Roadra!
Ott egy játszótér.
- Én meg a Sydney Roadon keresem. - Jó, menjünk!
- Te maradj itt, hátha visszajönne. - Képtelen vagyok itt ülni.
Veled megyek.
Fara? Miben volt Jude?
Jól van, értem.
A pólója kék-fehér csíkos, és kék, fehér-kék a sortja.
Arra menjünk! Arra!
- Kértelek, hogy figyeld a gyereket! - Átveszed?
Sajnálom!
Elnézést! Szálám!
Nem látott errefelé egy hosszú hajú kisfiút?
Nem, sajnálom! Valami baj van?
Kiosont a házból, és az anyja mindenütt keresi.
- Ott állj meg! - Jó, máris.
Legyen szíves, testvér! Legyen szíves!
Nem látott errefelé egy kisfiút?
Világosabb bőre van, ötéves, afrofonott.
- A környéken biztosan nem járt. - Rendben.
Ha esetleg mégis látná, tudja, hogy hol lakom?
- Persze, szólok. Viszlát! - Ugye szólna? Köszönjük!
Tegyél ki otthon!
- Igen? - Hallottunk valamit.
- Tényleg? - A Greyland Roadon.
- Ide tudnál jönni? - Persze, azt tudom, hol van.
- Állítólag látták. - Máris megyek.
Bassza meg!
Na?
Valaki látott erre egy gyereket.
Mondd csak meg!
Egy férfival.
Ezt hol hallottad?
A polgárőrök telefonáltak.
Most mit akarsz tenni?
Megmondom. Zaheer, te nézz szét a hátsó utcákban!
Anees, te menj erre a részre! Én addig erre keresgélek.
Találkozzunk középen?
Igen.
Bassza meg!
Na, menjünk!
Kislányom, csak ne idegeskedj! Ott lesz valahol a környéken.
Rendben.
Rögtön hívj, ha előkerül, mert kicsit én is izgulok!
- Jól van. Szeretlek! - Én is szeretlek, szívem!
- Vigyázz magadra, és hívj azonnal! - Szeretlek. Szia!
Van valami?
Anyut hívtam.
Nem veszik fel.
Nénikém, nem látott errefelé egy kisfiút? Világosabb bőrű.
Nem.
- Biztos? - Biztos. Egy lelket sem láttam ma.
Értem. Köszönjük!
Sziasztok, srácok! Nem láttatok egy kisfiút? Ötéves, hosszú haja van.
Csíkos pólóban volt. Nem itt lakik.
Nem?
Kisfiam!
Jude!
Ne haragudj!
Nem láttál egy kisfiút?
Ötéves, világosabb bőrű, afrofonásos.
Látod, milyen sok gyerek mászkál itt.
Valaki azt mondta, hogy errefelé látta.
Egy idősebb férfival.
És szerinted itt van?
Ő a fiam, testvér.
Beszélünk azzal a pasassal.
Uraim! Szép napot!
Mi ez a nagy felhajtás a környékünkön?
A fiamat keressük.
Valaki azt mondta, hogy erre látta. Egy idősebb férfival.
Én mondom, barátom, itt csupa családos ember lakik.
De ezt bizonyára tudja.
Cimbi!
Láttál itt valakit egy kisgyerekkel?
Már ma?
Itt van az az Andre. Veronicánál lakik.
- Mióta? - Talán két-három napja.
- De az Ottery másik feléről jött. - Kinél lehet?
Nem tudom, talán Jackie Five bandájában.
Most merre lehet?
Biztosan a mezőn.
Köszönjük!
Úgy jó lesz, persze, persze.
Helló! Melyikük Andre?
Miért? Ki kérdi?
Nem járt a Greyland Roadon egy kisfiúval?
De igen. Hát aztán?
Hol van az a gyerek?
Te meg ki vagy?
Csak egyszer kérdezem meg. Hol van az a gyerek?
- Az az én gyerekem. - Tehát hol van most?
Otthon.
Jó, mutasd meg! Látni akarom. Mert kurvára nem tűnsz apának.
Persze, de nem is ismersz engem.
Figyelj! Úgy látom, épp partit rendeztetek.
Szó sincs róla. Nem! Hé!
- Neked mi bajod? - Állj le!
Hol van a fiú? Dumálj! Hol van a fiú?
- Menj! Nehogy cirkuszt rendezzenek! - Jó, csak nyugalom!
- Megmutatom. Arrafelé van. - Egyáltalán miért állsz szóba ezekkel?
Szedd a lábad!
Mit képzelnek ezek? Idejönnek és ordibálnak?
Majd megvárunk idekint.
Mozgás!
Nyisd ki!
Lesley!
- Biztosan odakint játszik valahol. - Hogyhogy nem tudod, hol van?
- Esküszöm, pár perce még idebent volt. - Csak süketelsz itt nekem. Gyere velem!
- Hé! - Gyere csak velem!
- Hol van a fiam? - Nem tudom.
- Szépen kérdem. Hol van a fiam? - Nem is ismerem őt.
Ne hazudozz nekem! Szarházi gangszta vagy!
Ahogy te! Nem különbözünk!
Mit merészelsz? Nem különbözünk?
Úgy gondolod? Úgy gondolod?
- Össze mered hasonlítani velem magadat? - Hagyj békén!
- Mit képzelsz? - Hé! Hahó!
Kik egyformák, bassza meg? Pofátlan szarházi!
Nyugi!
Nyugodjon meg!
Higgadjon le!
- Oké? - Semmi baj. Nincs gond.
Oké, oké, csak nyugalom!
Higgye el nekem, hogy tévedés történt!
Ez az én környékem. Tehát ők az én embereim.
Hallgasson rám!
Ha nem mennek el sürgősen,
annak nagyon rossz vége lehet.
Inkább keresse a fiát!
Rendben?
Ryan!
Megjöttek!
Tessék, tesó! Moss kezet!
Van valami?
- Volt itt a rendőrség? - Még nem.
Akkor hívd őket!
A múlt hónapban négy gyerekrablás is volt a Grassy Parkban.
- Komolyan, ezt most miért kellett? - Csak mondtam.
Lehet, hogy bántotta őt valaki?
- Van valami? - Még semmi.
Na, figyeljetek! Én elmegyek a rendőrségre.
- Elkísérlek. - Hogy te milyen pofátlan vagy!
Miért kell minden balhédba magaddal rángatnod?
Ryan! Ryan!
- Csakugyan? És nem féltél? - Nem, nagyon jó volt.
- Hol voltál, Jude? - Csak játszottam.
- Hol jártál? - Hagyj már!
- Ereszd el! - Nem csinálhatsz ilyet!
Féltem, hogy meghaltál! Tudod, mit jelent ez?
Te csak hallgass!
- Gyere! Menjünk! - Jól van. Mindjárt.
Ryan, minden rendben? Tesó?
- Jól vagy? - Zaheer, gyere!
Menjünk! Majd mindjárt lehiggad.
Ezt élvezed, mi? Boldog vagy, ha látod, hogy szenvedünk.
Figyelj! Egy kibaszott pszichopata vagy!
- Átok a családon! - Nyugodj meg!
- Nyugi! - Igen, ez vagy te.
Mit mondtál nekem? Mondd, mi bajod van velem, Meghan?
Ha az én családom fizet a húzásaidért,
én kérem rajtad számon, és hidd el, én nem félek tőled!
- Hé, hé! - Hagyj békén!
- Menjünk már! Gyere! - Én sosem bántanám a fiamat.
Felfogtad?
Ez szép volt. Ne menj sehová!
Mindjárt jövök.
Tessék, tesó!
Meghannek igaza volt.
Elvesztettem a fejemet.
Testvérem, tesszük, ami szükséges.
Mert mindig is, mindig is óvtuk a családunkat.
Most így kell lennie.
Ne csináld ezt, testvér!
Az a legfontosabb, hogy gondoskodj a saját családodról.
- Jó? - Figyelj!
Ő a gyerekem anyja. És mi mindent elmondunk egymásnak.
De jó is lehet.
Lailával is mindent megosztasz?
- Menj már! - Csak vicceltem.
Egyébként Meghannel mostanság elég sok a gondunk.
Mindazt, amit a fejedhez vágott, azt valójában nekem szánta.
Vágod már?
Aznap...
kár volt hagynom, hogy elvidd a balhét.
Csak álltam ott, és bámultam, mint egy szamár.
Te miről beszélsz?
Cirkuszoltál a rendőrökkel és velem is.
Mert azt akartad, hogy téged vigyenek be.
Azt akartam, mert az én saram volt.
Úgyhogy nekem kellett volna ülnöm. Ezért kérlek, bocsáss meg nekem!
Teljesen biztos vagyok benne, hogy ha aznap téged visznek be,
ma már nem állhatnál itt velünk.
A Pollsmoorból nem jutottál volna ki élve.
Fiúk, vágjátok, hogy most először beszélünk erről?
Elmondhattad volna, hogy Meghannel gondjaitok vannak.
Így van.
- Nem akartalak ezzel terhelni titeket. - Jaj, menj már! Ránk számíthatsz.
Szólhattál volna róla.
Rám számíthatsz. Ez folyton csak pénzért kuncsorog.
Na, vigyázz, mert kaphatsz!
Ja. Ez súlyos.
- És ezt? - Azt tedd csak bele!
- Hol van Meghan? - Már hazament.
El tudnátok vinni?
- Persze. Csak hozom Issyt. - Jól van.
Kimegyek a kocsihoz. Viszek pár holmit.
Jól van. Ezt viheted is.
- Köszönöm! - Add csak! Intézem.
Mentem. Szia!
- Igen? Mit akarsz? - Beszélnünk kéne.
- Ryan? Ő kicsoda? - Senki. Most menj be!
Ez a te műved lenne?
Azt kértem, hogy menj be!
Mit akarsz?
- Megmondtam, hogy beszélnünk kell. - Miről kéne beszélnünk?
Tartozol nekem.
Mennyivel?
Eléggé meg vagyok szorulva, és kéne néhány holmi.
Ide hallgass, ha jót akarsz magadnak, most húzz el innen, kérlek!
Nem bánom, elmehetek.
De akkor a rendőrséggel kell beszélned.
- Mi a neved? - Les.
- Les? - Igazából Lesley.
- Hány éves vagy, Lesley? - Öt.
Az én fiam is ötéves.
Figyelj, csak azt tudom, hogy igazságtalan voltál velem.
Nem az vagyok, akinek gondolsz.
Rendben.
Mégis ide jöttél hozzám.
Jó, de nem akarok itt lenni.
Tudod, mit?
Holnap délelőtt megkereslek, jó?
De ez, ez az első és az utolsó alkalom, világos?
Jó, rendben.
Add a szavadat!
A szavamat adom.
- Gyere, fiam! - Apu, úgy fázom!
Úgyis hazamegyünk.
Van egy ötletem.
Ha szeretnéd, főzök kakaót. Az felmelegít.
Szevasz!
Szia!
Jobban vagy?
- Elég lesz? - Igen.
Tudod, már rég nem láttam ilyet.
Nekem is volt gyerekkoromban.
Manapság nem igazán foglalkoznak vele.
A fiam is csípi a kocsikat.
Csakugyan?
Minden jót!
Viszont.
Megtöltöm.
Most lemoslak.
Szabad még egyszer?
- De haladhatunk közben? - Ez az én kendőm!
- A tiéd, bizony. - Ez a kedvenc kendőm.
Hadd locsoljalak le! De most itt szeretném, a karodon.
- Mert nem szeretem... - Lemosod? Vizezd be a méhet!
- A méhet! - Nem nagyon szeretem a méheket.
- Nem szereted a méheket? - Nem.
- 4500. És tíz. - Aha.
De, tudod, a nyuszim,
a nyuszim már 65 éves.
Még mindig Rex a neve.
De Rex nagyon nagy volt.
- Csakugyan? - Ilyen nagy volt.
Öregebb, mint a dinoszauruszok.
Anyu, egyébként még nálad is öregebb.
És mert ilyen ügyes, még nem halt meg.
Mert olyan bátor volt, és erős.
Mint az anyukája.
Szevasz!
Te mit keresel itt?
Figyelj csak, arra...
Arra gondoltam, talán többet is tehetnék.
Ugyan mit?
Azt nem tudom.
Elvihetnélek titeket Lesley-vel ebédelni.
Hidd el, én nem szeretnék balhét!
Már egyébként is kárpótoltál. Maradjunk ennyiben!
Én sem akarok balhét. Esküszöm. Csak úgy érzem, hogy...
Csak az van, hogy...
- Lesley! - Tessék, apu?
- Éhes vagy? - Igen.
Inkább várj itt!
Amúgy fokvárosi vagy?
Most már barátok vagyunk?
Csak kérdeztem.
Fiam, ülj át ahhoz az asztalhoz!
Nem emlékszel rám, ugye?
A környéken laktál?
Sokat lógtál a De Wet Roadnál.
Azokkal a tolvajokkal.
- Langers, Fikkie... - Tehát nem emlékszel rám.
A parkból.
A Sydney Roadon, a Batts Roadnál.
Én is ott voltam.
Amit Roscoe kuzinommal tettetek...
Sosem felejtem el az arcotokat.
Nem esik baja, ha nem próbáltok minket kirabolni.
Ugye?
Még csak kölykök voltunk.
Mi is csak kölykök voltunk.
Nálunk idősebbek.
- Még iskolába jártunk. - Mi nem jártunk iskolába.
Nekünk nem volt igazi családunk.
Mi is kölykök voltunk.
És most mit szeretnél? Bosszút akarsz állni?
Vissza akarsz vágni?
Sosem hittem volna, hogy az életem ilyen fordulatot vesz.
De így történt.
Amúgy hogy képzelted el?
Sehogy.
Sosem ábrándoztam a jövőn.
Roscoe miért nem állt bosszút a verésért?
Roscoe kórházban feküdt.
Két hónapon át.
Azóta nem a régi, nem jött rendbe.
De én, én meg akartalak ölni.
Csakhogy megtudtam, hogy ki az apád.
Az apám? Hisz ő nem is volt ott.
Nem is kellett ott lennie.
- Ezt. - Azt kéred?
Mutasd csak!
Jól van. Jó, választhatsz dzsemet is.
Akkor ez az én bűnöm?
Jó, tedd alulra!
Nem a te bűnöd.
Kétesélyes volt. Vagy te...
234 rand.
...vagy én.
Ez az igazság.
Egyikünk se menekülhet az apáink vétkei elől.
- Segítsek felvinni? - Boldogulunk.
Kösz!
Lesley!
- Tényleg nem kell? - Megoldjuk mi. Kösz!
A szemem!
- A szemem! - Gyere! Hadd töröljem meg! Gyere!
Pillanat! Mindjárt megvan.
Ugye jobb már?
Nem szeretem, ha belemegy a szemembe.
Nem?
Jöhet! Passzold!
- Jó! Figyelj! - Ide, ide!
- Itt vagyok! - Ide!
- Hé! - Ide, ide!
Bassza meg!
És ha megjön, mesél nekem?
Szeretném, ha ő mesélne.
- Apu meséljen? - Igen.
- És mit? - Ezt kérem.
Vagy inkább ezt? Ez jó kis mese. Te szereted?
De melyik a kedvenced? Melyiket szereted a legjobban?
Ezt szeretem a legjobban.
Az arca egyre jobban égett.
Úgy érezte, az orra egyre nagyobb.
A szeméből buborékok jöttek.
És az orcája fényesen ragyogott.
Ahogy ott ült kedvenc kerti hintáján keservesen pityeregve,
folyvást azon törte fejét, miért Biancának kellett nyernie?
"Cukorfalatkám,
tudom, szomorú vagy.
Szíved összetört, félhetsz,
de a szomorúság jó dolog.
Azt bizonyítja, hogy szíved érez."
"Mi baj lehet velem?" - gondolta.
"Tán nem vagyok elég jó?
Mi van Biancában, ami annyira...
szeretnivaló?"
Dühöngött, fortyogott, pattogott,
panaszkodott Cuki cicának.
Nem akarod megbeszélni?
Nem igazán.
Bocsáss meg!
Megbeszélhetjük.
Ő hogy van?
Egész jól.
Rendbe fog jönni.
Mostanság alig látlak.
Mert sok a gondom. És most ez...
- Mondd, mi történt? - Mikor?
Amikor te meg Zaheer a...
Mindaz, amiről Meghan beszélt.
Az már nagyon régen volt. Nem is fontos.
Úgy érted, szerinted nem lenne fontos tudnom?
Van, amiről nem szeretnél tudni.
Ryan, nem kell tudnunk mindent egymásról.
Mindenkinek lehetnek titkai, ez jogos, megértem.
De ne éreztesd velem azt, hogy nem vagyok része az életednek!
- Erről nincs mit mondanom. - A barátod börtönben ült öt évig.
És te sosem beszélsz erről.
Jó, legyen!
Rendben.
Pár srác ki akart minket fosztani.
Összeverekedtünk, volt, aki megsérült. Ennyi.
Miért nem tudod rendesen elmondani?
Hiszen csak ennyi történt. Mit nem értesz ezen?
Tudod, az évek során hallottam ezt-azt az emberektől.
A te ügyeidről, meg az apád ügyeiről.
Nem tudom, mi lehet igaz ebből és mi hazugság.
Legfeljebb csak azt tudom, hogy mi van most köztünk.
Mintha eltávolodtál volna tőlem.
- Mit kellene mondanom? - Az igazságot.
Annyira elegem van!
Van egy gyerekünk.
A feleséged vagyok.
Azt gondoltam, a barátod is.
Mit akarsz tudni, Laila?
Az érdekelne, hogy bántottam másokat?
Nem csupán szavakkal.
Erre vagy kíváncsi?
Az érdekel, mire kényszerített az apám?
A földre térdepeltetett egy férfit, majd pisztolyt nyomott a kezembe.
Tudod, mit tesz az, aki tudja, hogy meg fog halni?
És egy felnőtt emberről beszélek. Tudod, mit tesz?
Az anyja után sír.
És ha nem voltam határozott, nem voltam rideg, kurvára összevert.
Az érdekel, hogy nagyobb koromban
csaknem megöltem egy srácot,
mert bántott valakit, aki fontos volt nekem?
És akkor Zaheer, Zaheer ült helyettem,
mert tudta, hogy ha bekerülök a Pollsmoorba,
és rájönnek, hogy ki vagyok, és hogy ki az apám,
akkor nem élem túl, és most nem állhatnék itt.
Már totál elbaszott vagyok.
És aki közel kerül hozzám, az megsérül.
Amikor kiderült, hogy babát vársz,
hogy kisfiunk lesz...
imádkoztam,
imádkoztam, hogy vetélj el.
Annyira féltem!
Annyira féltem, hogy megörökli tőlem mindazt, ami bennem van.
Na? Erre voltál kíváncsi?
Miért nem mondtad el eddig?
- Megbirkózom vele, Ryan. - Hát épp ez az.
- Ez az én terhem. - Ne mondj ilyet!
- Az én büntetésem. - Jaj, ne mondj ilyet!
Ebben nagyon tévedsz. Sajnálom!
Én itt vagyok.
Mindig itt leszek neked.
Gyorsan ránézek.
Ragaszkodtak hozzá, hogy tanuljak meg elúszni,
legalább félórányira a háztól.
Ezek voltak a legboldogabb karaokeéneklések.
A lány azt gondolta, Whitney Houston jobbat érdemelne.
Ha más időben született volna, vagy talán egy másik utcában,
lehetett volna bármi.
Tőle tanultam barátságot, lojalitást,
de sosem bízott senkiben.
Legfeljebb a lányban.
Ő tiszteletben tartotta a titkait.
Talán túlságosan is.
Köszönöm!
Barátom!
Van egy cigarettád?
Köszönöm! És gyújtód?
Nem ismered esetleg Andrét?
Hol lakik?
Nem messze, a környéken.
- Andre? - Aha.
Milyen Andre?
Nem tudom a vezetéknevét.
Amúgy a haverod?
Mondjuk.
Nem tudod a haverod teljes nevét?
Semmi gond. Minden jót! Köszönöm!
- Köszönöm a bagót! - Viszlát!
Szia, Lesley!
Szólíthatsz Lesnek. A barátaim így hívnak.
Jól van, Les.
- Egyedül vagy itt? - Aha.
- Hol van apukád? - Azt nem tudom.
- Mikor láttad őt utoljára? - Még tegnap.
- Te nem jársz iskolába? - Nem.
Nem szabadna itt mászkálnod egyedül.
- Megkeressük aput? - Igen.
Na, gyere!
Bácsi, nézd csak!
- Klassz, ugye? - Igen.
Na, gyere!
- Jól vagy? - Igen.
Nem bóklászhatsz idekint egyedül.
- Segítsek? - Légyszi!
Jól van, megoldjuk. Nem szoros?
- Elég kényelmes? - Igen.
Elvigyelek anyukádhoz?
BEJÖVŐ HÍVÁS LAILA
- Figyelj, akkor most segítened kell. - Jól van.
Hová vihetlek, amíg apukád elő nem kerül?
- Hazamennél? - Nem mehetnénk ki a strandra?
- Nem hinném, hogy jó ötlet lenne. - Miért nem az?
Tudod, mit?
- Szólok apunak, hogy vigyen oda, jó? - Jól van.
- Éhes vagy? - Igen.
Kóstold meg a halat is! Finom?
Aha.
Szeretnél iskolába járni?
Apukám azt mondta, jövőre már mehetek.
Az jó lesz. Várod már?
Mert ott biztosan játszhatok.
Lehetnek barátaim. És majd okos leszek, mint az apukám.
Miért tartod okosnak aput?
Mert olyan sok mindent tud a dinoszauruszokról,
halakról, kocsikról.
És kedves az emberekhez.
Te máris okos vagy.
Repül!
Nézzétek!
Beng, beng, száll a sárkány! Juhú!
- Látod, hogy kell? - Igen.
- Vedd át! - Futás!
Szia!
- Szia! - Nézd meg!
Alig egy perce ismerik egymást, de máris szinte a legjobb barátok.
Ugye? Gyönyörű ez a hely.
A családommal kijövünk ide szinte minden hétvégén.
Azt mondom az asszonynak: "Hé, van két óceánunk
és közte egy hegység. Hát nem igazi áldás?"
De mennyire az. Igen.
Claude.
- Szevasz! - A környéken laktok?
Igen.
A fiad aztán eleven kis jószág. Mennyi idős?
- Hát, ő hatéves. - Hat?
Az enyém is. A másik kicsit idősebb.
Apuci figyel.
Bizony.
Csak egyet pislantunk, és máris felnőttek.
Ezért kell kihasználni ezeket a pillanatokat, tudod.
Igen, ez igaz.
Várj! Azt hiszem, a kocsiban felejtettem a telefonomat.
- Idehozom. - Megcsörgesselek?
Nem, ne fáradj!
Lesley!
Gyere ide! Gyere!
Siess!
- Szia! - Szia!
Kérlek, várj meg itt!
Elnézést! Bocsánat! Egy pillanat!
Én csak kérdeznék valamit.
Nemrég jártam itt, és a pulton felejthettem a telefont.
- Megnézné nekem? - Igen, találtunk egyet.
Ez lenne az?
- Igen. - Remek.
Köszönöm! Már megijedtem.
- Tetszik neked? - Igen.
Ugyanolyanok, mint a színek, amiket láttunk.
Csak azok a színek, amiket láttunk, felnőttesek voltak. Ezek babaszínek.
Igazad van.
Most már mehetünk?
Igen, szerintem jó ötlet.
Menjünk!
Apu!
- Tessék? - Jó napot!
Mondja csak, Lesley megvárhatná itt magával az apját?
Persze, bejöhet hozzám.
Tudja, mit? Ne fáradjon, kérem!
Magammal viszem. Köszönöm! És elnézést!
Van kedved nálunk várni? Míg apu elő nem kerül?
Játszhatsz a fiammal, Jude-dal.
Na, gyere! Menjünk! Gyere!
Jude, kincsem, gyere enni!
Szia!
Sziasztok!
Ő itt Lesley.
- Szia! - Szia!
Nyugodtan játszhatsz a kocsikkal.
Emlékszel rá?
Igen, emlékszem, hogy itt járt.
Egyedül bóklászott a mezőn, az Olimpic Avenue-nál.
Hol van az apja?
Fogalmam sincs.
Fogalmad sincs?
Tehát nem tudja, hogy itt van?
Vagy úgy!
Szívem, nem vagy éhes?
Jude, gyere, kérlek!
Köszönj szépen!
- Szia! - Szia!
Tessék, a tányérod!
Légy szíves, tedd le a kocsit!
Ez pedig a tiéd!
És menjetek be a szobába játszani!
De szépen!
Bassza meg!
Ez gáz, ugye?
Vissza kéne vinnem?
Tudod, mit? Hívjuk fel a rendőrséget!
Elmagyarázunk mindent, és ők majd elintézik.
Így lesz a legjobb.
Jó.
Jó estét! Miben segíthetek?
Jó estét! Az Ottery körzeti rendőrőrssel beszélek?
Igen, asszonyom. Megtudhatnám, milyen ügyben telefonál?
Máris! Az én nevem Laila, és igencsak különös helyzetbe kerültünk.
Nemrég találtunk egy kisfiút egy közeli mezőn.
Jól van a gyermek?
- De én vagyok a király! - Igen.
- És mennyi idős? - Úgy ötéves lehet. Legfeljebb hat.
Tudja, a férjem találta.
Nem talált.
Megvagy.
Már elindultak.
Leülnél, kérlek? Ezzel engem is felidegesítesz.
Nem akarom, hogy elhagyj.
Miért hagynálak el?
Ezt meg honnan vetted?
Tudom, hogy mostanság elég nagy a feszültség.
- Azt gondoltam, talán jobb szeretnél... - Ryan! Eszemben sincs elhagyni.
Én azt akarom, hogy te ne hagyj el minket.
Folyton magadba fordulsz.
Elbaszott vagyok, nem?
De majd minden kialakul. Nem kell félned.
Meg tudsz nekem bocsátani?
Na és te?
Ő az én fiam.
És azt akarom, hogy nektek minden jó legyen.
Tudod, bennünk tovább él minden a múltból.
Szó szerint.
A szüleinktől, a nagyszüleinktől...
megörököljük a rosszat...
csakhogy a jó dolgokat is.
Megkapjuk tőlük a kedvességüket,
a szeretetüket
és az erejüket.
És ezt fogja átvenni tőled a te fiad is.
- Jó estét! - Jó estét, uram!
Bejelentést kaptunk egy bizonyos Lailától.
Ő a feleségem. Jöjjön!
- Pieterse őrmester vagyok. - Én meg Lisa, szociális munkás.
A gyerekekkel kapcsolatos ügyeknél elkísérem a rendőröket.
Hozom a kisfiút.
Úgy tudom, maga találta meg a gyereket.
Igen, így történt. Magában bóklászott egy mezőn.
Épp az apját kerestem, de nem volt otthon.
Tehát ismeri a szülőket?
Mondjuk. Az apját ismerem, Andrét.
Ez a kisfiú Lesley.
- Szia! - Itt van a fiam?
- Nálunk van. Gyere be! - Nem, nem, nem.
Hozd ki ide!
- Apu! - Merre jártál?
Azt kértem, hogy várj meg Veronica néninél.
- Én csak téged kerestelek. - Megijesztetted aput.
Itt meg mi történik?
- Miért hívtátok ki őket? - Felkutattuk érted a várost.
Merre jártál?
Dolgozni voltam. Éjszakai műszakban.
A barátom, akinél lakunk, ő szokott ilyenkor vigy...
Andre, ne is próbálj átverni! Még hogy éjszakai műszak!
- Biztosan drogot terítettél. - Na, nem! Nem is ismersz engem.
Maradj távol tőlem és a fiamtól, megértetted?
- Honnan ismerik egymást? - Azt nem mesélte el?
- Ezt neki köszönhetem. - Uram, ez igaz?
Asszonyom, ez csak félreértés. Az elmúlt hetekben segítettem nekik.
Tényleg segítettél? Ha még egyszer a fiam közelébe mersz jönni, kinyírlak.
- Uram, nyugodjon meg! - Esküszöm!
- Mit akarsz te tőlem? - Kérem, uram, elég volt!
Mit szeretnél?
Semmit. Nem szeretnék én semmit.
Meglehet, hogy nincs vagyonom, de itt van nekem a fiam, a gyermekem.
És őt nem fogod elvenni tőlem.
Én nem is akarom elvenni a fiadat.
Egyszerűen...
Nagyon megbántam az egészet, Andre.
Komolyan, szívből sajnálom!
- Kérem, jöjjenek be velem az őrsre! - Ugyan miért?
- Muszáj a végére járnunk az ügynek. - Miért kéne bemennie?
- Asszonyom, ez a szokásos eljárás. - Szokásos eljárás?
Mi csak jót akartunk.
- Asszonyom, kérem! Ne kiabáljon velem! - Persze, vegyék csak elő!
Azt vegyék elő, aki nem hagyott egy gyereket egyedül bóklászni!
Vannak szabályok, amiket be kell tartanom.
Laila! Laila, Laila!
Semmi baj! Hagyd már! Semmi baj!
Semmi baj. Bemegyek.
Vidd el Jude-ot anyámhoz, és gyere utánunk! Oké?
Nem lesz semmi baj.
Magukkal megyek.
Te gyere velem!
Csak ne aggódj!
Gyere!
Gyere ide!
Jude!
Szeretsz engem?
Igen, apu.
Ott várlak.
Magyar szöveg: Vajda Evelin
Felirat: Rádóczki Attila