Downloaded from YTS.BZ
Official YIFY movies site: YTS.BZ
Te bucuri că o să vezi pe Issy azi?
Da.
- Şi aici este un parc. - Da.
Deci putem să venim şi aici.
- Dacă vrei, pot să te aduc şi aici? - Da.
Ştii ceva? De aici putem merge pe jos.
Da, dar acolo este un parc. E departe.
Vrei să vii să joci fotbal aici?
Da.
Bună!
Ce faci aici?
Treceam cu maşina pe aici şi am văzut casa arsă.
Da.
Fumezi?
M-am lăsat.
Sunt multe amintiri aici.
Dar au ars toate.
Sunt aici.
În ziduri.
În cenuşă.
Şi cenuşa intră în pământ.
Ştiai că cenuşa e un îngrăşământ bun pentru sol?
De aceea plantele astea au crescut aşa frumos.
Nu mă crezi, nu-i aşa?
Ba da, te cred.
Ştii ceva?
Toate aceste amintiri...
Toate trăiesc acum
în aceste plante.
Eu prefer să uit.
Într-o bună zi,
o să-ţi aminteşti totul.
Ce să-mi amintesc?
INIMA ESTE UN MUŞCHI
Eşti bine?
- Da. - O să mă ajuţi cu bagajele.
- Pot să duc asta singur. - Da, chiar poţi?
Haide, sari!
Unu, doi, trei, sari! Bravo, aşa!
- Era o pânză de păianjen acolo. - Chiar aşa?
Dar am luat-o eu.
Hai să punem bluza!
Aşa!
Ce mai urmează?
Arăţi grozav! Pozează pentru mine!
- Vrei gheaţă? - Un singur cub.
Ce pantaloni frumoşi! De unde i-ai luat?
De la Waterfront, ieri.
- Sunt frumoşi. - De la Waterfront?
Am crezut că ai avut o întâlnire de serviciu.
Aveam nevoie de o pauză, aşa că m-am dus la masaj.
- Chiar meriţi. - Mulţumesc!
Şi eu am nevoie de un masaj. Mă simt un pic înţepenit.
Idiotule!
Şi bluza e frumoasă.
O am de mult.
Masa asta ar trebui vopsită.
Băieţi, mă apuc de treabă.
Bine.
Anees! Lasă telefonul!
- Acum petrecem timp cu familia. - Scuze!
Nu vă mai spun niciodată nimic.
Şi cum a fost?
Hai, spune-ne!
Nu e la fel.
Şi tu? Eşti foarte tăcută.
Nu am nimic de spus.
Ea nu povesteşte chestii din dormitor. E plictisitoare.
Cred că e frumos afară.
- Vă iubesc şi vă părăsesc, fetelor! - Alo!
Nu te repeta!
Eşti geloasă!
Nu o să mai faci alt copil?
Nu. Nu m-ai auzit când am spus că nu mai am dispoziţie.
Chiar ştii cum să pui sare pe rană.
Jude e mare.
Pune-te pe treabă.
Dar tu? O să mai faci unul?
Nu. Niciodată.
De ce nu?
Pentru că vrei să bei, de asta.
Nu e asta.
- Atunci care este motivul? - Costă foarte mult.
- Aşa e, nu? - Şi Zaheer este leneş.
Leneş în pat? Sau leneş la muncă?
Peste tot. Îţi zic eu.
Hei! Voi doi, mai încet!
- Doar ziceam şi eu. - Le spunem cărţi.
Dar sunt piese de domino.
Sunt frumoase, nu? Şi lucrează şi repede.
Trebuie să-mi dai numărul ei de telefon.
Stai să bag copilul în cadă, apoi ne putem relaxa.
Jude, iubirea mea! E timpul să faci băiţă.
Scumpule?
Îngeraşule!
E timpul să faci baie!
Unde e copilul ăsta?
Scumpule!
Totul e în regulă?
Da, vreau să-i fac baie lui Jude.
Jude.
Vino, scumpule?
Îngeraşule?
Şase şi şase.
Poate te pricepi la altceva, că din jocul ăsta nu pricepi nimic.
Trebuie să baţi mai tare.
Laila, totul e în regulă?
La naiba!
Îmi pare rău, eu o să zic pas.
Jude!
Ryan!
Nu ştiu unde e copilul ăsta.
Ce tot spui? Trebuie să fie pe undeva pe aici.
Deja am căutat peste tot.
Jude!
Era în baie, se juca pe telefonul meu.
Issy, iubito! L-ai văzut pe Jude când vă jucaţi?
Nu l-am văzut.
Încearcă să-ţi aminteşti! Era în camera de zi? Era afară?
Unde l-ai văzut ultima oară?
Iubito, Jude s-a jucat pe telefon, cu tine?
Nu ştiu, mami.
Te rog! Încearcă să-ţi aminteşti!
Unde era Jude?
- Era în grădină? - Bine, gata.
Nu ştie.
Linişteşte-te acum!
- Şi? Nimic? - Nu, nimic.
La naiba!
Bine! Adu pe toată lumea aici!
- Meghan! - Anees!
Zaheer! Anees!
Nu poate să fi ajuns prea departe.
Anees, du-te pe la magazine şi vorbeşte şi cu vecinii.
Zaheer, du-te pe strada Greyland, e un parc acolo.
Eu mă duc pe strada Sydney să arunc o privire.
Rămâi aici, în caz că se întoarce.
Nu o să stau aici degeaba. Vin şi eu!
Farah, cu ce era îmbrăcat?
Bine.
Un tricou alb cu dungi albastre şi pantaloni scurţi albi, albaştri.
- Ţi-am spus să stai cu ochii pe el! - Vrei să conduci tu?
Îmi pare rău!
Mă scuzaţi! Bună ziua!
Aţi văzut un băieţel cu părul lung pe aici?
Nu, îmi pare rău!
Totul e în regulă?
Băiatul a dispărut. Mama lui îl caută.
- Opreşte acolo! - Bine!
Scuză-mă, frate!
Da, prietene.
Ai văzut cumva un băieţel pe aici?
Cu pielea mai deschisă la culoare, are cam cinci ani, codiţe.
N-am văzut nimic în zona asta.
Bine, dacă vezi ceva, ştii unde stau, nu?
Te anunţ!
Du-mă acasă!
Da.
Bine, ştiu unde este.
Vin acum.
La naiba!
Deci?
Cineva a văzut un copil în zona asta.
Spune-i!
Cu un bărbat.
Unde ai auzit asta?
Au sunat cei care fac de pază în cartier.
Ce vrei să faci?
Eu zic aşa.
Zaheer, verifică străzile de acolo, din spate!
Anees, tu du-te în zona asta! Eu mă duc pe cele mai din spate.
Ne vedem în zona din centru.
Da.
La naiba!
Bine.
În regulă.
Te iubesc!
Te iubesc, pa!
Noutăţi?
Era mama.
Nu răspund.
Mătuşă, ai văzut un copil pe aici? Cu pielea mai albă.
Nu.
Nimic?
Nu a trecut nimeni pe aici.
Bine, mulţumesc!
Bună, băieţi.
Aţi văzut un băieţel? Are cinci ani, părul lung.
Un tricou cu dungi. Nu e de pe-aici.
Jude!
Mă scuzaţi!
Aţi văzut un copil mic pe aici? Are cinci ani, tenul mai alb, codiţe.
Sunt mulţi copii pe aici.
Cineva a zis că l-a văzut aici.
Cu un bărbat mai în vârstă.
Deci, crezi că e pe aici?
E copilul meu, frate.
O să vorbim cu un tip de pe-aici.
Băieţi!
De ce faceţi atâta gălăgie?
Îl căutăm pe băieţelul meu.
Cineva a zis că l-a văzut în zona asta.
Cu un bărbat mai în vârstă.
Îţi spun ceva, prietene.
Toţi avem familiile aici.
Ar trebui să ştii asta.
Tu!
- Ai văzut pe cineva cu un copil? - Astăzi?
E un tip, Andre.
Locuieşte cu Veronica.
De cât timp?
Poate două sau trei zile.
Dar e din cealaltă parte a cartierului.
Şi cu cine umblă?
Nu ştiu. Poate cu cei din Jackie Five.
Unde este acum?
Probabil acolo, pe câmp.
Mulţumim, băieţi!
Bună ziua! Cine e Andre?
Salut! Cine întreabă?
A fost în zona străzii Greyland? Cu un băieţel?
Da, şi ce?
Unde e băieţelul?
Cine eşti tu?
Te mai întreb o dată. Unde e băiatul?
E copilul meu.
Deci unde este?
Acasă.
Bine, vino şi arată-mi!
Vreau să-l văd!
Pentru că mie nu mi se pare că tu ai faţă de tată.
Nu mă cunoşti.
Pare că faceţi o petrecere.
Nu e deloc aşa.
Unde este băiatul?
- Tu! Unde este băiatul? - Ca să audă şi prietenul tău.
Bine, stai puţin!
Îţi arăt eu. E acasă.
De ce le dai socoteală lor, Andre?
Tu, vorbeşte!
Te aşteptăm aici.
Mişcă!
Deschide!
Lesley!
Probabil a ieşit afară.
- Cum să nu ştii unde îţi e copilul? - Jur că era aici.
Rahat cu ochi, vii cu mine!
- Unde e băiatul meu? - Nu ştiu.
Te întreb frumos. Unde e băiatul meu?
Nu îl cunosc pe băiatul tău.
La naiba, nu mai minţi!
- Eşti un delincvent nenorocit! - Tu şi cu mine suntem exact la fel.
Ce ai spus? Că suntem la fel?
Suntem la fel?
Cine e la fel?
Uşurel!
Calmează-te!
Linişteşte-te!
Bine?
E în regulă.
Sunt bine.
Ia-o uşor!
Îţi spun eu cum stau lucrurile. Te-ai înşelat!
Astea sunt străzile mele.
Deci, ăştia sunt oamenii mei.
O să-ţi spun ceva.
Dacă mai stai mult pe aici,
nu o să se termine bine pentru tine.
Du-te să-ţi găseşti băiatul!
Da?
Uite-i că au ajuns!
Poftim!
Spală-te pe mâini!
Noutăţi?
A venit poliţia?
Încă nu.
Şi? Sună din nou!
Am auzit că au fost patru răpiri în parcul Grassy, luna trecută.
- De ce ai spune aşa ceva? - Doar ziceam.
Ai lovit pe cineva, Ryan?
- Noutăţi? - Nu, nu încă!
Ascultaţi-mă!
Eu o să mă duc la poliţie!
- O să vin cu tine. - Ai tupeu, nu ţi se pare?
De ce trebuie să faci mereu chestii de astea?
Ryan!
- Unde ai fost, Jude? - M-am jucat.
- Unde ai fost? - Tati, dă-mi drumul!
- Dă-i drumul! - Nu poţi face aşa ceva!
Am crezut că ai murit.
Ştii ce înseamnă asta?
Ascultă-mă!
Hai să mergem!
O să fie bine.
Îţi place asta, nu?
Ce se întâmplă aici te face fericită.
Tu.
Eşti un psihopat. Eşti blestemat.
Asta eşti.
- Ce ai spus? - Ce vrei de la mine, Meghan?
Dacă familia mea mai plăteşte pentru mizeriile tale,
o să mă răzbun. Nu îmi e frică de tine.
Lasă-mă!
- Hai să mergem! - Nu i-aş face rău copilului meu.
Mă auzi?
Aşteaptă aici!
Mă întorc.
Poftim!
Meghan avea dreptate.
Mi-am ieşit din minţi.
Frate!
Facem ce trebuie să facem.
Noi mereu...
Mereu am avut grijă de ai noştri.
Pur şi simplu aşa stau lucrurile!
Nu face asta, frate!
Trebuie să ai grijă de tine şi de familia ta.
Uite!
Ea e mama copilului meu.
Ne spunem totul, nu avem secrete.
E foarte bine aşa.
Şi Laila ştie totul despre mine.
- Haide, omule! - Glumesc!
Lucrurile între mine şi Meghan nu au mers prea bine.
Tot ce a zis acolo, e din cauza mea.
Înţelegi ce spun?
În ziua aia...
Nu trebuia să te las să urci în duba aia.
Am stat acolo, fără să fac nimic, ca un măgar.
Despre ce vorbeşti?
Ţi-ai pierdut cumpătul cu poliţia şi cu mine.
Tu voiai să urci în duba aia.
Eu trebuia să-mi asum situaţia.
Pe mine trebuiau să mă ia şi pentru asta îmi cer iertare.
Sunt absolut sigur că,
dacă tu te urcai în duba aia,
nu ai mai fi fost astăzi aici.
Pollsmoor ar fi fost finalul poveştii tale.
Ştiţi că e prima oară când vorbim despre asta.
Zaheer, puteai să ne zici că tu şi Meghan aveţi probleme.
Da.
Nu voiam să vă împovărez cu problemele mele.
- Haide, omule, suntem alături de tine. - Puteai să spui ceva.
Şi eu am probleme. Ăsta îmi cere bani tot timpul.
Aşteaptă un pic, frate!
- Şi asta? - Poţi să o pui acolo.
Unde e Meghan?
A plecat acasă.
Mă duci şi pe mine cu maşina?
Da, sigur.
O iau pe Issy.
Mă duc la maşină. Pot să iau câte ceva.
Mulţumesc!
Da. Ce este?
Trebuie să vorbim.
Ryan?
- Cine este? - Nimeni, du-te înăuntru!
Tu i-ai făcut asta?
Ţi-am spus să intri-n casă!
Ce vrei?
Ţi-am spus că vreau să vorbim.
Despre ce?
Îmi eşti dator.
Cât vrei?
Trec printr-o perioadă dificilă.
Am nevoie de câteva lucruri.
Prietene, trebuie să pleci.
Dispari de aici!
Bine, o să plec.
Dar apoi va trebui să vorbeşti cu poliţia.
- Cum te cheamă? - Les.
- Les? - Numele meu este Lesley.
Câţi ani ai, Lesley?
Cinci.
Şi băiatul meu are cinci ani.
Uite, eu ştiu doar că ai greşit faţă de mine.
Nu sunt cine crezi tu că sunt.
Bine.
Şi, totuşi, iată-te aici, în faţa casei mele!
Da, dar nu vreau să fiu aici.
Îţi zic eu cum facem!
O să trec eu pe la tine mâine dimineaţă, da?
Asta...
Asta e prima şi ultima oară. M-ai auzit?
Da, bine.
Dă-mi cuvântul tău!
Îţi dau cuvântul meu.
Vino, băiete!
Tati, îmi e frig!
Mergem acasă acum.
Bună!
Salut!
Eşti bine?
E suficient?
Da.
A trecut ceva vreme de când nu am mai văzut aşa ceva.
Am avut şi eu când eram copil.
Nu prea mai vezi aşa ceva.
Şi băiatului meu îi plac karturile.
Da?
Ai grijă de tine!
Sigur.
Din nou?
- Asta e a mea. - E a ta, da.
Vreau s-o fac din nou. De data asta, aici.
- Udă albina! - Pentru că nu-mi plac albinele.
- Nu-ţi plac albinele? - Nu.
Dar, ştii ceva? Iepuraşul meu are...
Are 65 de ani.
Numele lui era tot Rex.
Dar Rex era foarte mare.
- Serios? - Era aşa de mare.
E mai bătrân decât dinozaurii.
Mami, e mai bătrân ca tine.
Nu a murit.
Pentru că era puternic şi curajos.
Ca mama lui.
Bună!
Ce cauţi aici?
Uite, eu...
Mă gândeam că poate ar trebui să fac mai mult.
Mai mult?
Nu ştiu.
Aş putea să vă invit pe tine şi pe Lesley la prânz?
Eu nu vreau probleme.
Ţi-ai răscumpărat greşeala.
Hai să lăsăm lucrurile aşa!
Nu vreau probleme. Jur! Doar că simt că...
Simt că...
Pur şi simplu...
Lesley!
Da, tati?
Îţi e foame?
Da.
Aşteaptă aici!
Şi?
Eşti din Cape Town?
Suntem prieteni acum?
Doar întrebam.
Băiete, stai la masa aia!
Nu-ţi aminteşti de mine, nu?
Eşti din cartier.
Obişnuiam să ne pierdem timpul pe strada De Wet.
- Cu hoţii ăia, Langers, Fikkie. - Dar nu-ţi aminteşti de mine.
Din parc?
Cel de lângă strada Sydney, în apropiere de bulevardul Batts.
Eram acolo.
Ce i-aţi făcut vărului meu Roscoe.
Nu o să vă uit niciodată feţele.
Asta nu s-ar fi întâmplat niciodată dacă n-aţi fi încercat să ne jefuiţi.
Da?
Eram copii.
Şi noi eram copii.
Eraţi mai mari ca noi.
Eram încă la şcoală.
Noi nici nu mergeam la şcoală.
Nici nu aveam familii.
Eram doar copii.
Şi ce vrei acum?
Cauţi răzbunare?
Vrei să-ţi iei revanşa?
Nu mi-am imaginat niciodată că o să ajung aici.
Dar s-a întâmplat.
Şi ce ţi-ai imaginat?
Nimic.
Nu m-am gândit niciodată la viitor.
De ce Roscoe nu m-a căutat niciodată?
Roscoe a stat în spital.
Două luni.
După asta, nu a mai fost niciodată la fel.
Dar eu? Eu voiam să te omor.
Şi apoi am aflat cine era tatăl tău.
Tatăl meu?
Tatăl meu nu era acolo.
Nu era nevoie să fie.
Şi asta e vina mea?
Nu, nu este.
Dar puteai să fii tu.
Sau eu.
Asta e ideea.
Nu putem scăpa de consecinţele păcatelor părinţilor noştri.
Pot să te ajut să le duci sus?
E în regulă.
Lesley!
Eşti sigur?
Da, e în regulă! Vino!
Au, ochiul!
- Ochiul meu! - Vino aici!
E aproape gata.
E mai bine acum?
Nasul ei a început să se sfărâme.
A simţit cum faţa ei se face tot mai mare.
Şi ochii au început să se umfle.
Şi obrajii
au început să strălucească.
Şi a stat, şi a plâns,
în leagănul ei preferat din grădină.
Şi se tot întreba.
De ce Bianca a trebuit să câştige?
Plăcinţica mea!
Ştiu că eşti tristă.
Şi că simţi că inima ţi s-ar putea frânge.
Nu e greşit să te simţi tristă.
Asta îţi arată că inima ta e trează.
Ce nu e în regulă cu mine, se gândi ea.
Nu sunt suficient de bună?
Ce are Bianca în plus?
Oamenii par s-o iubească.
S-a agitat. S-a supărat. S-a frământat.
I s-a plâns lui Toots, pisoiul.
Vrei să vorbim?
Nu prea.
Îmi pare rău!
Putem să vorbim.
Cum se simte el?
E bine.
O să fie bine.
Nu prea te mai văd.
Simt că mintea mea se duce în toate direcţiile.
Şi eu...
Ce s-a întâmplat?
- Când? - Cu tine, şi Zaheer, şi...
Toate lucrurile alea pe care le-a spus Meghan.
S-a întâmplat acum mult timp. Nu e important.
Deci nu crezi că e important ca eu să ştiu?
Sunt lucruri pe care nu vreau să le ştiu.
Ryan, nu trebuie să ştim totul unul despre celălalt.
Avem voie să avem unele secrete. Înţeleg asta.
Dar nu mă face să simt că nu fac parte din viaţa ta.
Dar nu este nimic de spus.
Prietenul tău a fost în închisoare timp de cinci ani.
Nu vorbim niciodată despre asta.
Bine.
În regulă.
Nişte băieţi au încercat să ne jefuiască.
Ne-am luat la bătaie. Unul a fost rănit.
De ce nu-mi povesteşti?
Dar asta s-a întâmplat.
Ce nu înţelegi?
De-a lungul anilor,
am auzit tot felul de poveşti de la alţi oameni.
Ce lucruri făceai tu. Ce făcea tatăl tău.
Nu mai ştiu ce este adevărat şi ce este o invenţie.
Nu ştiu decât cum stau lucrurile acum.
Simt că eşti foarte departe de mine.
Ce ar trebui să spun?
Adevărul.
M-am săturat de situaţia asta!
Avem un copil.
Sunt soţia ta.
Credeam că sunt prietena ta.
Ce vrei să ştii, Laila?
Vrei să ştiu cum le făceam rău altor oameni?
Nu doar cu cuvinte.
Asta vrei să ştii?
Vrei să ştii ce-mi făcea tatăl meu?
Aducea câte un tip acasă, îl punea în genunchi,
şi îmi punea un pistol în mână.
Ştii ce face un om când ştie că urmează să moară?
Vorbesc de un adult, Laila. Ştii ce face?
Strigă plângând după mama lui.
Dacă nu eram tare, dacă nu eram dur, mă făcea praf pe mine.
Vrei să ştii că, atunci când eram mai mare,
aproape că am omorât un om?
Pentru că i-a făcut rău unei persoane la care ţineam.
Şi Zaheer? Zaheer a fost închis din cauza asta.
Ştia că, dacă ajung la Pollsmoor, şi lumea ar afla cine sunt,
şi cine e tatăl meu,
nu aş fi avut nicio şansă. Nu aş mai fi azi aici.
Am mintea făcută praf.
Şi celor care se apropie de mine li se întâmplă lucruri rele.
Când am aflat că eşti însărcinată,
şi că o să avem un băiat,
m-am rugat.
M-am rugat să pierzi sarcina.
Îmi era atât de frică!
Îmi era teamă că o să-i dau şi lui răul ăsta care e în mine.
Asta voiai să ştii?
De ce nu mi-ai spus niciodată? Pot să îndur totul, Ryan.
Asta e ideea, Laila, astea sunt rahaturile mele.
Este pedeapsa mea.
Nu spune asta!
Nu e aşa, îmi pare rău!
Sunt aici!
Mă duc să văd ce face.
Au insistat să învăţ să înot la jumătate de oră de casa noastră.
Erau cei mai fericiţi când făceau karaoke împreună.
Ea credea că Whitney Houston merita ceva mai bun.
Dacă s-ar fi născut în altă epocă sau pe altă stradă,
ar fi putut să devină orice şi-ar fi dorit.
El m-a învăţat ce e prietenia şi loialitatea.
Dar nu a avut niciodată încredere în nimeni.
Poate cu excepţia ei.
Ea îi respecta intimitatea.
Poate un pic prea mult.
Păstrează restul!
Salutare, prietene!
Ai o ţigară?
Şi brichetă?
Nu se întâmplă să-l cunoşti pe Andre?
De unde?
Stă în blocurile din partea aia.
Andre?
Andre şi mai cum?
Nu-i ştiu numele de familie.
E un prieten de-ai tăi?
Poate.
Şi nu ştii cum îl cheamă pe prietenul tău?
E în regulă, ai grijă! Mulţumesc!
Mulţumesc pentru ţigară!
Pa!
Bună, Lesley!
Poţi să-mi spui Les. Prietenii îmi spun Les.
Bine, Les.
Eşti singur?
Unde este tatăl tău?
Nu ştiu.
Când l-ai văzut ultima dată?
Ieri.
Nu te duci la şcoală?
Nu.
Nu ar trebui să fii aici singur.
- Vrei să-l căutăm pe tata? - Da.
Hai să mergem!
Unchiule! Uite!
E frumos, nu?
Da.
Eşti bine?
Nu poţi să stai aici singur.
Ai nevoie de ajutor?
Da.
Aşa, gata!
- Stai bine? - Da.
Vrei să mergem la mama?
O să mă ajuţi tu, da?
Pot să te duc undeva până se întoarce tatăl tău?
- Vrei să mergi acasă? - De ce nu mergem la plajă?
Nu cred că e o idee bună.
De ce nu?
Îţi zic eu cum facem!
O să-i spun tatălui tău să te ducă, bine?
Îţi e foame?
Da.
Ia o bucată de peşte! E bun?
Ai vrea să mergi la şcoală?
Tati a zis că mă duce anul viitor.
Asta e bine.
Eşti entuziasmat?
Pentru că acolo pot să mă joc. Pot să-mi fac prieteni.
Şi pot fi deştept, ca tata.
Şi de ce este el deştept?
Pentru că ştie chestii despre dinozauri, despre peşti, despre maşini.
Şi se poartă frumos cu oamenii.
Eşti deja foarte isteţ.
Bună!
Se cunosc de câteva minute şi deja sunt prieteni.
E frumos aici, nu?
Eu cu soţia şi copiii venim cam în fiecare weekend.
Eu îi spun soţiei: avem două oceane şi un munte între ele.
Nu suntem oare binecuvântaţi?
Da, aşa este.
Claude.
- Bună! - Locuieşti în zonă?
Da.
Băiatul tău e argint viu.
Câţi ani are?
- Şase ani. - Şase?
Şi al meu la fel. Celălalt e un pic mai mare.
Tati te vede!
Clipeşti o dată,
şi sunt mari.
De asta trebuie să profităm din plin de aceste momente.
Da, este adevărat.
Cred că mi-am uitat telefonul în maşină.
Vrei să te sun?
Nu-ţi face griji!
Lesley!
Vino!
Repede!
La revedere!
Aşteaptă aici!
Am fost aici mai devreme. Cred că mi-am uitat telefonul aici.
Puteţi să verificaţi?
Da, e la noi.
Acesta este?
- Da. - În regulă.
Mulţumesc! Credeam că l-am pierdut.
- Îţi place asta? - Da.
Are aceleaşi culori pe care le-am văzut mai devreme.
Dar culorile de mai devreme erau mai mari.
Astea sunt culori mici.
Ai dreptate.
Putem să plecăm acum?
Da, e o idee bună.
Să mergem!
Tati!
Tata!
Da?
Bună ziua!
Mă întrebam dacă Lesley poate să stea cu tine până se întoarce tatăl lui.
Da. Poate să intre.
De fapt, nu vă faceţi griji! E în regulă.
O să-l iau eu. Mulţumesc!
Îmi cer scuze!
Vrei să vii să aştepţi la mine acasă? Până vine tatăl tău?
Poţi să te joci cu băiatul meu, Jude.
Vino!
Jude, scumpule, vino să mănânci.
Bună!
El este Lesley.
- Bună seara! - Bună!
Poţi să te duci acolo să te joci cu maşinuţele.
Îţi aminteşti de el?
Da, îmi amintesc.
L-am găsit singur pe câmp lângă bulevardul Olympic.
Unde este tatăl lui?
Nu ştiu.
Nu ştii?
Nimeni nu ştie unde este?
Bine.
Scumpule, îţi e foame?
Jude! Vino aici!
Salută!
Bună!
Bine, tu iei asta.
Lasă maşinuţa jos!
Şi tu iei asta!
Şi mergeţi să vă jucaţi în cameră, da?
Jucaţi-vă frumos!
La naiba!
Nu arată bine, nu?
Să-l duc înapoi?
Ştii ceva?
Hai să sunăm la poliţie!
O să le explicăm totul şi apoi mai vedem.
O să facem aşa.
Bună seara! Secţia de poliţie Ottery?
Numele meu este Laila şi vreau să vă relatez o situaţie.
Am găsit un băieţel pe un câmp din apropiere.
Cred că are cinci sau şase ani.
Soţul meu l-a găsit, da.
M-ai ratat.
Te-am prins!
Sunt pe drum.
Poţi să stai jos?
Mă agiţi.
Nu vreau să mă părăseşti.
Să te părăsesc?
Despre ce vorbeşti?
Ştiu că lucrurile nu au mers bine între noi.
- M-am gândit că poate vrei... - Ryan!
Nu vreau să te părăsesc.
Vreau ca tu să nu ne părăseşti pe noi.
Mereu eşti singur.
Am dat-o în bară, nu?
Totul se va rezolva. Nu-ţi face griji!
Poţi să mă ierţi?
Dar tu poţi?
E băiatul meu.
Vreau ca amândoi să fiţi bine.
Suntem tot ce s-a întâmplat înaintea noastră.
Absolut tot.
Părinţii noştri şi părinţii lor.
Ne-au transmis rahaturile lor.
Dar ne-au oferit şi alte lucruri.
Ţie ţi-au dat bunătatea lor.
Dragostea lor.
Şi puterea lor.
Şi asta va primi şi fiul nostru de la tine.
Bună seara, domnule! Am primit un apel de la Laila.
Este soţia mea. Intraţi!
Eu sunt sergent Pieterse.
Eu sunt Lisa. Sunt asistent social.
În situaţii de acest fel, îi însoţesc pe ofiţerii de poliţie.
Mă duc să-l aduc.
Dumneavoastră l-aţi găsit?
Da, aşa este.
L-am găsit singur pe câmp.
L-am căutat pe tatăl lui, dar...
- Nu era nimeni acasă. - Deci îi cunoaşteţi pe părinţi?
Oarecum.
Îl cunosc pe tatăl lui, Andre.
El este Lesley.
- Bună! - Băiatul meu e aici?
Da, este aici. Intră!
Nu, nu.
Adu-l aici!
- Tati! - Unde ai fost?
- Ţi-am spus să aştepţi la Veronica. - Te-am aşteptat.
Tata a fost îngrijorat.
Ce se întâmplă aici?
Cine sunt oamenii ăştia?
Te-am căutat mai devreme.
Unde ai fost?
La muncă.
Lucrez în ture de noapte.
Prietena la care stăm se ocupă de...
Andre, te rog, nu mai minţi!
Ce ture de noapte?
Erai ocupat cu drogurile, din nou.
Tu nu mă cunoşti.
Şi să stai departe de băiatul meu! M-ai înţeles?
De unde vă cunoaşteţi?
Nu v-a spus?
El mi-a făcut asta.
Domnule, este adevărat?
Doamnă, este o neînţelegere.
Îl tot ajut de omul ăsta de mai bine de o săptămână.
Tu m-ai ajutat pe mine?
Să nu te mai apropii de băiatul meu, că te omor!
Domnule, liniştiţi-vă!
- Ce vrei de la mine? - Domnule, opriţi-vă!
Ce tot cauţi?
Nimic.
Nu vreau nimic, Andre.
Poate nu am multe,
dar îl am pe băiatul meu. Copilul meu.
Şi tu nu o să-l iei de lângă mine.
Nu vreau să-ţi iau copilul de lângă tine.
Eu...
Îmi pare rău pentru tot, Andre!
Chiar îmi pare rău!
Cred că trebuie să veniţi la secţie cu mine.
Pentru ce?
- O să rezolvăm totul acolo. - Şi de ce să vină şi el?
Doamnă, aşa e procedura.
Procedura? Noi am făcut ce trebuia...
Doamnă, trebuie să vă calmaţi!
Laila! E în regulă!
Totul e în regulă!
Du-l pe Jude la mama ta şi ne vedem la secţia de poliţie.
O să fie bine.
O să vin cu dumneavoastră.
Vino cu mine!
Nu-ţi face griji!
Vino la mine!
Jude!
Mă iubeşti?
Da, tati!
Ne vedem curând!