Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
‫קרליטה, מה קורה?‬
‫מה לא עונים? מה השעה?‬
‫עזבי, אני אתקשר אליהם.‬
‫אוקיי…‬
‫אוקיי.‬
‫קדימה.‬
‫- הלב יודע -‬
‫לא, תגיד לו שהוא הסיבה‬ ‫שאנחנו יוצאים לטיול הזה. כן.‬
‫כדי להרים את המצב-רוח לדפוק הזה.‬
‫הוא מעצבן שאין דברים כאלה.‬
‫ברצינות, אין לך מושג…‬
‫הוא דיבר ארבע שעות ובכה על נינה בלי הפסקה.‬
‫"לא, טוני, אבל אני אוהב אותה.‬ ‫מה אעשה בלי נינה?‬
‫"איך אקום כל בוקר?‬
‫"כן, אני יודע שהיא עכביש,‬ ‫אבל אני אוהב אותה."‬
‫תגיד לו להיות מוכן בתשע,‬ ‫אחרת יש לו עסק איתי.‬
‫בסדר?‬ ‫-בסדר.‬
‫לאט לאט.‬
‫מדרגה.‬ ‫-ההפתעה נמצאת מעבר לכביש.‬
‫אבל מה קנית לי? מכונית?‬ ‫-כמובן. מכונית עם גג נפתח.‬
‫אבל איפה…?‬
‫-כמעט הגענו.‬ ‫-איפה זה?‬
‫-שבעה רחובות מכאן? בסדר.‬ ‫-הנה זה.‬
‫הגענו כבר?‬ ‫-עכשיו.‬
‫- ואלה, אנחנו אוהבים אותך‬ ‫פדרו וטיאגו. לנצח -‬
‫זה מקסים! אתם עשיתם את זה?‬ ‫-כן, אבא ואני ציירנו את זה אמש.‬
‫מותק! זה כל כך יפה!‬
‫די, אימא, תפסיקי.‬ ‫-תודה, אהובי!‬
‫גם אני אוהבת אתכם.‬ ‫-היי, ואלה! יום הולדת שמח!‬
‫תודה, פוז'ו!‬ ‫-מחר יום ההולדת של דודה שלי נילדה!‬
‫תאחלי לה מזל טוב.‬ ‫-תגיד לה מזל טוב בשמי!‬
‫בסדר!‬
‫מה קורה לך, רמון? חלאה בן-זונה.‬
‫אותך לאחותי!‬
‫פוז'ו, עלה על המדרכה, או שתיפגע בך מכונית.‬
‫טוב… רמון הבן-זונה.‬ ‫-תקשיב לי.‬
‫נתראה אחר כך.‬
‫נו, בחור צעיר. קדימה.‬ ‫-כן.‬
‫הנה.‬ ‫-אה! מה זה?‬
‫זה מקסים!‬
‫זה מהמם! תודה רבה.‬
‫תודה רבה, מותק.‬
‫אנחנו אוהבים אותך.‬ ‫-גם אני אוהבת אתכם.‬
‫היי, מותק. חשבתי שכבר הלכת.‬
‫לא, אמרנו שנאכל יחד ארוחת בוקר, זוכר?‬
‫כן. נכון… תקשיבי,‬ ‫אני נוסע לריו הערב עם טוני ורמי.‬
‫סוף שבוע בריו. נחמד.‬
‫נו כבר, תיכנס.‬
‫נו כבר.‬
‫בוא הנה.‬
‫טוב, אם את מתעקשת.‬ ‫-קדימה.‬
‫תרימו יד אם אתם רוצים לקבל כסף צדקה.‬
‫ההצעה שלהם נמוכה. לא אקח מהם נדבות.‬
‫לא יודע מה זה "נמוך" בשבילך,‬ ‫בשבילנו זה מספיק טוב.‬
‫סליחה, הוראסיו, אבל אני לא יכולה לקנות‬ ‫בית חדש בכסף הזה.‬
‫הם יהרסו את השכונה כדי לבנות מרכז קהילתי.‬
‫אתה באמת חושב שאין להם כסף?‬
‫חלאות בני-זונות!‬
‫שמור על הפה שלך!‬ ‫-בסדר.‬
‫פדרו, אם נתעקש ולא נתפשר,‬ ‫הם יסלקו אותנו בלי לתת לנו פרוטה.‬
‫נורה, עם כל הכבוד, בבקשה, תחשבי.‬
‫ככה האנשים האלה פועלים, באמצעות פחד.‬
‫אין טעם להתנגד, אנשים.‬
‫האפשרות היחידה שלנו היא לעזוב.‬
‫תקשיבו טוב.‬
‫זה רעש המכונות. שומעים?‬ ‫אני שומע. הבולדוזרים בדרך. תקשיבו.‬
‫חזק וברור.‬
‫חלאות בני-זונות!‬
‫די כבר!‬
‫סליחה.‬ ‫-הוא חתיכת חרא.‬
‫מה זאת אומרת "לא יכול"?‬
‫כן, בטח. תודה.‬
‫בוקר טוב.‬ ‫-לא ראיתי אותך.‬
‫אכין לך ארוחת בוקר מיד.‬
‫נראה שאף אחד לא שם לב אליי כאן.‬ ‫-בדיוק.‬
‫היי.‬ ‫-מותק.‬
‫מה קורה?‬
‫טוקי השיג לי מסנן אוויר בחצי מחיר.‬
‫הרמאים האלה ברחוב רצו ממני הון.‬
‫לקחתי כסף מהצנצנת,‬ ‫אבל אדריאנה באה לשלם לי עכשיו.‬
‫אתה הולך עכשיו?‬
‫כן, היא רוצה לדבר איתי ולהציע לי עבודה.‬ ‫נראה מה יש לה לומר.‬
‫בסדר?‬ ‫-בסדר.‬
‫אני כבר חוזר. בינתיים, תתלבשו יפה,‬
‫שימו בושם,‬
‫כי היום אנחנו חוגגים‬ ‫יום הולדת לילדה הכי יפה כאן.‬
‫באמת?‬ ‫-רוצה לאכול ארוחת ערב במרכז העיר?‬
‫כן!‬ ‫-נחגוג לאימא יום הולדת?‬
‫כן!‬ ‫-כן!‬
‫ברגע שנקבל הארלי, הכול ילך חלק.‬ ‫-כן, רק נצטרך לתחזק אותו.‬
‫כן, אה?‬
‫טוני!‬
‫איפה אתה? אנחנו עומדים לעלות למטוס.‬ ‫-מה זאת אומרת? אני עוד לא שם.‬
‫בשדות תעופה יש חוקים שצריך לציית להם.‬ ‫אפילו אם יש לך מטוס פרטי.‬
‫תירגע, אני כמעט שם. תן לי חמש דקות.‬
‫בבקשה, חואן מנואל,‬ ‫אל תעשה לי את זה. הם קוראים לנו.‬
‫המטופל אותר ברחוב.‬
‫אוקיי.‬ ‫-התעלפות עקב ירידה זמנית בלחץ הדם.‬
‫היסטוריה של בעיות לב.‬
‫דום לב, פגיעות מרובות‬ ‫עקב תאונת אופנוע ברחוב.‬
‫הוא חבש קסדה?‬ ‫-כן.‬
‫הוא הגיע מחוסר הכרה.‬
‫קרובי משפחה של גריקו?‬
‫כן.‬ ‫-ארתורו אסלניאן.‬
‫שלום.‬ ‫-הקרדיולוג של חואן מנואל.‬
‫קרדיולוג? לא ידעתי שיש לו קרדיולוג.‬
‫אתה ידעת?‬ ‫-לא.‬
‫אני מטפל בו יותר משש שנים.‬
‫הוא סובל ממחלת לב מולדת חמורה,‬
‫שהחמירה באופן משמעותי בשנתיים האחרונות.‬
‫מנואל זקוק להשתלת לב בדחיפות.‬
‫אני לא מבינה, זה עד כדי כך רציני?‬ ‫-זה רציני כבר זמן מה.‬
‫הוא כבר במערכת ההשתלות,‬
‫ובדיוק הוספנו אותו לרשימת השתלות החירום.‬
‫אשתו של פדרו וסקז?‬ ‫-כן. מה שלומו? מה קרה?‬
‫הוא סובל מפגיעת ראש קשה, כולל נזק מוחי…‬
‫זה בלתי הפיך.‬
‫מה בלתי הפיך? אבל הוא חי?‬ ‫-כן…‬
‫אבל במצב של מוות מוחי.‬
‫אני נורא מצטערת.‬
‫אוקיי…‬
‫אבל אפשר לעשות משהו?‬
‫חייב להיות משהו…‬
‫לא.‬
‫לא!‬
‫אני מצטערת,‬ ‫יש לי שאלה קשה שאני חייבת לשאול.‬
‫פרט למוח שלו, שאר האיברים שלו בסדר גמור.‬
‫הוא יכול להיות תורם.‬
‫אני יודעת שזה קשה, אבל…‬
‫אני צריכה תשובה.‬
‫תחשבי על זה ותעדכני אותי.‬
‫בסדר.‬
‫- כעבור שלושה חודשים -‬
‫אימא, איפה האופנוע של אבא?‬
‫אצל המשטרה. נצטרך להביא אותו יום אחד.‬
‫זה האופנוע שאבא ואני ראינו‬ ‫ליד האצטדיון של ריבר פלייט.‬
‫יפהפה. מקסים.‬
‫זה אופנוע טורינג.‬ ‫-אני רואה.‬
‫תסיים שיעורי בית כדי שנוכל לאכול.‬
‫ארוחת הערב תהיה מוכנה בקרוב.‬ ‫-בסדר.‬
‫- קונקרטאר -‬
‫ברוך שובך!‬
‫בעלי המניות מודאגים.‬
‫הם חוששים שמורטי יבטל את זה‬ ‫וכל זה יירד לטמיון.‬
‫דיברתי עם גונדין,‬ ‫יד ימינו של מורטי, לפני זמן מה.‬
‫הוא אמר שאם התושבים לא יחתמו בקרוב,‬ ‫הם יקבלו צו פינוי.‬
‫והם יכולים לעשות את זה?‬
‫לא, אבל בעצם כן.‬
‫זה קל. אתה לא צריך לעשות כלום.‬ ‫בסדר? כשהטיימר יעצור, זה מוכן.‬
‫אולי תאכלי איתי ארוחת ערב?‬
‫למה?‬
‫למה לא?‬
‫כי אתה ואני מעולם לא אכלנו יחד, בוס.‬
‫בדיוק, לכן אנחנו צריכים.‬
‫לא, כבר נהיה מאוחר, בוס.‬
‫בסדר.‬
‫קצת יין.‬ ‫-הרופא אמר כוס אחת ביום.‬
‫בדיוק, אחת.‬
‫אבל זאת השנייה שלך.‬ ‫-זה יום הפינוק שלי.‬
‫מי אמר שמותר לך להתפנק?‬ ‫-הרופא שלי.‬
‫הוא אמר שפעם בשבוע מותר לי לשתות שתיים.‬
‫אני רוצה להרים כוסית, בסדר?‬
‫אבל לפני שאני מברך, אשאל אותך משהו.‬
‫איך היית מתארת אותי?‬ ‫-מפונק.‬
‫בסדר, את צודקת. מה עוד?‬ ‫-מוזר.‬
‫כלומר, תמיד היית מוזר, אבל לאחרונה אתה קצת‬ ‫יותר מוזר מהרגיל, אל תכחיש.‬
‫נכון? השתניתי אחרי הניתוח.‬
‫כן, אולי.‬
‫אתה בוס אחר.‬
‫ואת מי את יותר אוהבת, את הישן או החדש?‬ ‫-את הנוכחי.‬
‫כן, לא יודעת, אתה תמיד כל כך…‬
‫כל כך קודר, כל כך זועף.‬
‫ובזמן האחרון אתה רגוע יותר, יותר…‬
‫רגיש, אתה רואה אותי, אתה מקשיב.‬
‫ושנינו יודעים שאתה קצת חירש.‬
‫מה?‬ ‫-די…‬
‫את מכירה אותי היטב, ננסי.‬
‫כן… עברו שנים.‬
‫אני רואה הרבה.‬
‫ושומעת הרבה.‬
‫ומדברת הרבה.‬ ‫-לפעמים.‬
‫והדבר השני, זה לא בכוונה. בחייך.‬
‫כן, נכון.‬
‫לחיים.‬
‫לחיים, בוס.‬
‫הם לא הכריזו על כך באופן רשמי,‬
‫אבל יפנו אותנו אם לא נחתום.‬
‫רואים? מה אמרתי? מה אמרתי לכם?‬
‫לא, אנחנו חייבים להתנגד.‬
‫לוואלה יש רעיון שיכול לעזור,‬ ‫בגלל זה התכנסנו.‬
‫בואו נקשיב לה.‬
‫ובכן, תודה שבאתם.‬
‫מאז שפדרו מת, אני חושבת איך הוא היה מתמודד‬ ‫עם המצב הזה, שאנחנו מתמודדים איתו.‬
‫ופתאום עלה לי רעיון, שאולי נשמע קצת מטורף,‬
‫ואני לא יודעת אם יהיה קל לביצוע, אבל…‬
‫אין לנו מה להפסיד.‬
‫אז ההצעה שלי אליכם היא‬ ‫שנסיים לבנות את מרכז הבריאות‬
‫ואת מרכז היום לקשישים,‬
‫כי אם נפתח את שני המרכזים, הם יחשבו פעמיים‬ ‫לפני שהם יכנסו לשכונה בכוח.‬
‫יפה! רעיון נהדר!‬ ‫-נכון.‬
‫נראה לך שזה יעצור את מועצת העיר,‬ ‫כשכל מה שמעניין אותם זה כסף?‬
‫הם שמים קצוץ על מרכז הבריאות ועל הקשישים!‬
‫זה לא נכון.‬
‫עבדתי במרכז הבריאות הזה במשך 30 שנה,‬
‫וחסכנו לבית החולים זמן וכסף.‬
‫הרופאה מדברת…‬
‫אחות. אחות גאה.‬ ‫-אני אוהב אותך, נורה.‬
‫שיהיה.‬ ‫-חכה עד שאתפוס אותך לבד!‬
‫די כבר.‬
‫אבל לדעת הקהל ולתקשורת יהיה אכפת, הוראסיו.‬
‫כי ראש העיר צריך קולות כדי להיבחר מחדש.‬
‫זה רע בשבילו‬ ‫אם התקשורת תהיה פה כשיזרקו אותנו.‬
‫כן, היא צודקת.‬
‫בטח, התקשורת כאן.‬
‫כאילו שלתקשורת אכפת מאיתנו.‬
‫תפסיקו לבלבל את המוח, בחייכם.‬
‫אני מבין שהדעות חלוקות‬ ‫אז בואו נעשה הצבעה, בסדר?‬
‫בואו נראה, כל מי שמתנגד להצעה של ואלה,‬
‫שירים את היד.‬
‫ומי בעד?‬
‫טוב, יש לנו רוב.‬ ‫-כן!‬
‫יופי, תמשיכו לקבל החלטות שגויות.‬ ‫תקשיבו, הם באים. תקשיבו.‬
‫כן. ביי, הוראסיו, להתראות.‬
‫היא מאלה שמתערבבים אצלן‬ ‫בודהיזם עם תרופות נגד חרדה, מבין?‬
‫היא מנסה לשכנע אותי לטוס למזרח הרחוק.‬
‫למזרח הרחוק?‬ ‫-לחודש.‬
‫אז אני אומר לה, "בואי ננהל משא ומתן.‬
‫"בואי ניסע לרומא, בחזרה ללונדון,‬ ‫נראה ציוויליזציה.‬
‫אנשים נורמלים".‬ ‫-אתה לא יכול להתמודד איתה.‬
‫וואו!‬ ‫-היי.‬
‫איזו מהממת! יוצאת לחגוג?‬
‫כן, אני באמת נראית מהמם.‬
‫כן, יצאתי לחגוג.‬
‫עם ההורים שלי, סבתא שלי,‬ ‫הדודה הסנילית שלי, האחים שלי…‬
‫זה היה יום ההולדת ה-92 של סבתא שלי.‬ ‫הוזמנת, זוכר?‬
‫זה היה היום.‬
‫זה היה היום, אבל כנראה‬ ‫לא בדקת את הטלפון שלך, נכון?‬
‫יש לך כמה שיחות שלא נענו‬ ‫והודעות ממני. לא ראית אותן?‬
‫אני מתנצל, ג'י, באמת. ממש לא נעים לי.‬
‫הוא היה כבוי.‬
‫כן, נראה לי שלאחרונה קשה לי להדליק אותך.‬
‫טוני, יקירי, זה הזמן ללכת לשתות בירה‬ ‫במטבח או ללכת לגינה, מה שתרצה.‬
‫אלך הביתה אם את רוצה, ג'י. אשאיר אתכם לבד.‬
‫לא, אין צורך. זה לא ייקח הרבה זמן.‬
‫סליחה.‬
‫זהו זה, חואן מנואל. אני…‬
‫אני לא רוצה לעשות את זה יותר. לא.‬
‫נמאס לי להבין כל הזמן.‬
‫הספיק לי.‬
‫או שנעשה שינוי אמיתי,‬ ‫או שנגמור עם זה עכשיו.‬
‫בסדר, ג'י.‬
‫קודם כול, אני רוצה להתנצל,‬
‫אבל אני לא יכול לעשות את השינוי האמיתי‬ ‫שאת רוצה במערכת היחסים שלנו עכשיו.‬
‫תמיד אהיה אסיר תודה על העזרה שלך ועל כך‬ ‫שעמדת לצידי לאורך כל התהליך שעברתי.‬
‫לעולם לא אשכח את זה.‬
‫- מחלקת הדמיה‬ ‫סריקת סי-טי, אולטרסאונד, ממוגרפיה, רנטגן -‬
‫טוני, אחי.‬
‫יש לי מידע על התורם.‬
‫אתה צוחק? איך השגת אותו? מבן דוד שלך?‬
‫לא, בן דוד שלי נאלץ לברוח מהמדינה,‬ ‫לא סיפרתי לך?‬
‫הוא נתפס כשהוא מוכר מידע רגיש,‬ ‫והמצב הסתבך.‬
‫עכשיו הוא גר בקופנהגן.‬
‫לא, זה מידידה שלו, ברונטית מהממת.‬
‫אולי אפגוש אותה בשבת.‬ ‫-אז ספר לי.‬
‫קוראים לה קלריסה. היא מהממת.‬
‫ספר לי על התורם, אידיוט.‬
‫פדרו עמנואל וסקז.‬
‫נכון. בן ארבעים וחמש, פועל בניין, נשוי.‬
‫ועכשיו תשמע קטע, אתה יודע איפה הוא גר?‬
‫בשכונת אל פרוגרסו.‬
‫תודה, אחי.‬
‫- זכות הקניין -‬
‫- לא לפינוי -‬
‫נצטרך פי שניים חומרים.‬ ‫-בסדר.‬
‫ברחוב, ממש לפני התחנה,‬
‫יש בניין גדול, אתר בנייה,‬ ‫העבודה בהשהייה שם כבר חמישה חודשים.‬
‫כן, השמועה אומרת שהם מלבינים כספים.‬
‫ככה אמר לי ידיד שלי, בעל חנות מעבר לפינה.‬
‫רמון, אתה יכול לעזור לי?‬ ‫-כן.‬
‫אין שם אף אחד כבר זמן רב.‬
‫לא?‬ ‫-לא.‬
‫מה, את מציעה שנגנוב?‬
‫לגנוב? מארי, אפשר לחשוב…‬
‫זה פרויקט של כסף גדול.‬
‫זה כמו לקחת דלי של חול מהמדבר.‬
‫כסף גדול בתחת שלי.‬ ‫-כן!‬
‫חוץ מזה, בלי לחשוב על זה‬ ‫או לרצות בזה או לדעת על זה,‬
‫הם יעשו מעשה טוב לאנשים במצוקה.‬
‫מעשה טוב?‬ ‫-כן.‬
‫כל הצדדים מרוצים.‬ ‫-נשמע טוב.‬
‫אל תבנו עליי או על הוגו.‬
‫בחייך, מארי!‬ ‫-הוגו!‬
‫תפסיק הכול, אנחנו הולכים.‬ ‫-למה?‬
‫כי אם תישאר, תלך לכלא. בוא נלך.‬
‫את כל כך דרמטית, מארי!‬ ‫-מארי? הנה מארי בשבילך.‬
‫לא. מה? מותק!‬ ‫-היא כל כך גסת רוח.‬
‫טוב, אז איך נארגן…‬
‫"תרומה עצמית" של חומרים מאתר נטוש?‬
‫הוראסיו יודע, אבל הוא בצד השני.‬
‫אני חושבת שאני אולי מכירה מישהו.‬
‫לא חשבתי את כזאת, לורה.‬
‫כמו מה?‬ ‫-שיש לך קשרים וכאלה.‬
‫כן. אני אישה מאוד מקושרת,‬ ‫עוד מאז שהייתי קטנה, מרטי.‬
‫שפכת את זה עליי.‬
‫בוס!‬ ‫-היי, ננסי!‬
‫רוצה כוס תה?‬ ‫-לא, תודה.‬
‫אפשר לשאול אותך שאלה?‬ ‫-בטח.‬
‫איך בחור כמוני יכול‬
‫ללכת לשכונה כמו שלך בלי למשוך תשומת לב?‬
‫אם הייתי רואה בחור כמוך‬ ‫נכנס לשכונה שלי, הייתי חושבת,‬
‫"מה האידיוט העשיר הזה עושה פה?"‬
‫עם כל הכבוד.‬ ‫-בטח, כמובן.‬
‫תראה, השכונה שלי לא מסוכנת,‬ ‫אם לזה אתה מתכוון.‬
‫לא, ברור שלא, לא לזה התכוונתי.‬
‫אבל בכל מקרה, אם אתה מכיר שם חבר,‬ ‫מתווך, רופא, כומר…‬
‫זה יכול לשמש מפתח טוב…‬
‫כדי להיכנס.‬
‫לא רוצה תה?‬
‫לא, תודה.‬
‫- מורטי החוצה! אל פרוגרסו היא שלנו -‬
‫הלכת לאיבוד, חתיך?‬
‫היי. אני מחפש את הכומר.‬
‫הוא בבית הקברות.‬
‫מישהו מת?‬
‫כן, הכומר… לפני שנתיים.‬
‫אוי, איזה באסה.‬
‫מה קרה לו?‬
‫התקף לב. נפל מת באמצע המיסה.‬
‫אתה קרוב משפחה שלו?‬
‫כן, קרוב משפחה.‬
‫בני דודים מדרגה שנייה.‬
‫כדאי לך לדבר עם רמון אקוניה.‬
‫הוא היה חבר טוב של הכומר.‬ ‫הוא במרכז הבריאות.‬
‫מרכז הבריאות?‬ ‫-כן.‬
‫לך מעבר לפינה, תעבור שני בלוקים,‬
‫פנה ימינה,‬
‫ותראה שער ירוק‬ ‫וכמה תמונות של אקספדיטוס הקדוש.‬
‫קשה לפספס. רמון אקוניה.‬
‫תודה רבה.‬ ‫-בכיף.‬
‫ביי.‬
‫תייר?‬
‫כן… לא… בערך.‬
‫"כן, לא, בערך."‬
‫באתי לדבר עם הכומר,‬ ‫אבל אמרו לי שהוא מת.‬
‫אני רוצה לדבר עם רמון.‬ ‫-מכיר את משפחת וסקז?‬
‫כן, מכיר את משפחת וסקז.‬
‫כי טיטה התייחסה אליך כמו אל חבר.‬
‫נכון?‬
‫העסק הולך טוב?‬
‫כן. מוזמן לקפוץ לבקר.‬
‫הזין הזה לא רצה לתת לי אותם.‬ ‫-שים במקרר.‬
‫היי! אתה לא מכאן.‬
‫לא.‬ ‫-מי אתה?‬
‫חלאה ממועצת העיר?‬
‫לא, תירגע. באתי לדבר עם הכומר.‬
‫הכומר כבר לא כאן.‬
‫לא… הוא איננו.‬
‫אני לא מתכוון שהוא עזב את השכונה.‬
‫הוא הלך.‬ ‫-הוא מת.‬
‫כן, הוא מריח את הפרחים מלמטה.‬
‫רמון היה חבר ממש טוב של האב רמירו.‬
‫כן, באתי לדבר איתו.‬
‫אה! הוא שם, במרכז הבריאותי. הם משפצים שם.‬
‫אחותי הולכת לעבוד שם אחרי שהם יסיימו לשפץ.‬
‫מרכז הבריאות שם, איפה שהשער הירוק.‬
‫שם, ב…‬
‫משם ויש…‬ ‫-תודה.‬
‫הירוק!‬
‫היי, זהירות עם הגלגלת, זה ייקרע.‬ ‫-זהירות. היי! זהירות!‬
‫רמון, אתה בסדר?‬ ‫-כן, אני בסדר.‬
‫מי אתה?‬
‫חואן. שמי חואן.‬ ‫-אתה עובד במועצת העיר?‬
‫באתי לפגוש את הכומר, בן דוד שלי.‬ ‫-הכומר מת.‬
‫כן, הרגע שמעתי. לא ראיתי אותו המון זמן.‬
‫הוא היה חבר שלי. אני רמון.‬
‫אני ממש מצטער. חואן.‬ ‫-קאצ'ו.‬
‫ריקי.‬
‫ואלריה!‬
‫נעים מאוד.‬
‫זה בהשהייה כבר המון זמן, נכון?‬ ‫שנה או שנתיים.‬
‫לא, זה בהשהייה כבר שלוש שנים.‬
‫איך אתה יודע? אתה בתעשייה?‬
‫עבדתי בבניין זמן מה.‬
‫עבדת בבניין?‬
‫כן.‬ ‫-עם הידיים האלה?‬
‫כן, עם הידיים האלה. למה?‬
‫בשנים האחרונות עבדתי בעבודה משרדית.‬
‫אני מבינה.‬
‫אז אתה מחדש את העבודה?‬ ‫-בגלל כוח עליון.‬
‫מועצת העיר רוצה שנעוף מהשכונה.‬
‫הם רוצים לקנות את הבתים שלנו‬ ‫כדי לבנות מרכז קהילתי.‬
‫זה דיור ציבורי אז כולנו צריכים להסכים.‬
‫יש אנשים שלא רוצים לעזוב. זה קשה.‬
‫כן, ראיתי את הכרזות ברחוב.‬
‫מרטין ופוז'ו עדיין לא באו?‬
‫אף אחד לא הגיע.‬
‫טוב.‬ ‫-היי, אולי…‬
‫אתם רוצים שאעזור לכם? אין לי מה לעשות.‬
‫אין בזה כסף, אם זה מה שאתה רוצה.‬
‫לא, עזוב כסף.‬
‫אני יכול לעזור לכם, בלי התחייבות.‬
‫עד שאמצא משהו לעשות.‬
‫מה דעתך, ריקי?‬ ‫-בטח, למה לא?‬
‫ברוך בואך למען המטרה.‬
‫תודיע לי כשהם יגיעו, רמון.‬
‫ביי!‬
‫טוב, תן לי את זה. אנסה שוב.‬ ‫-טוב, במה אפשר לעזור?‬
‫קדימה. ככה. בדיוק.‬
‫שלום לכם.‬ ‫-היי.‬
‫היי.‬ ‫-איך הולך?‬
‫זה חואן, הוא עוזר לנו.‬
‫בן דוד של הכומר.‬ ‫-היי. אני לורה.‬
‫בואו נראה.‬
‫לורה, חכי!‬ ‫-קח את ההוא מלמטה.‬
‫אני הכי אוהב את אלו.‬
‫ובשבילכם? רוצה מאפה, חואן?‬
‫לא, תודה, אני לא אוכל פחמימות.‬
‫אני צוחק איתך.‬
‫איזה תרצה?‬
‫- ואלה, אנחנו אוהבים אותך‬ ‫פדרו וטיאגו. לנצח -‬
‫טיאגו, לך ללורה ותגיד לה לתת‬ ‫את זה ואשלם לה אחר כך, בסדר?‬
‫בסדר.‬ ‫-סיימת?‬
‫כן, זה נראה טוב.‬ ‫-אהבת?‬
‫אני זז.‬
‫היי.‬ ‫-היי.‬
‫חואן עוזר לנו במרכז הבריאותי.‬ ‫זה טיאגו, בני.‬
‫היי, חבוב.‬ ‫-היי.‬
‫איך אני יוצא מפה?‬ ‫-משם.‬
‫לך תלווה אותו.‬ ‫-בסדר.‬
‫אז נתראה מחר?‬
‫בטח.‬ ‫-יופי.‬
‫תודה על העזרה.‬
‫זה בדיוק כמו של אבא שלי.‬
‫מגניב.‬ ‫-נכון?‬
‫-מה אבא שלך עושה?‬ ‫-אבא שלי מת בתאונה.‬
‫אני מצטער לשמוע.‬ ‫-זה בסדר.‬
‫זה היה מזמן?‬
‫ביום ההולדת של אימא שלי.‬
‫ומתי יום ההולדת של אימא שלך?‬ ‫-ארבעה באפריל.‬
‫הבחור הזה רע. הוא רוצה שנעזוב את השכונה.‬
‫שמו הוראסיו.‬
‫טוב, אני הולך. היציאה משם, בסדר?‬
‫תודה.‬
‫להתראות.‬ ‫-להתראות.‬
‫לא…‬
‫אתה משקר כמו נער מתבגר. שקרן.‬
‫מה לעזאזל עשית שם? מה הקטע?‬
‫קרלה, אני צריך שתעזרי לי במשהו.‬
‫השארתי את המכונית בכניסה‬ ‫לאל פרוגרסו ביציאה לכביש המהיר.‬
‫שלחי בבקשה גרר לאסוף אותו.‬ ‫תודה. אסביר אחר כך.‬
‫סליחה, אבל דרכת על חרא?‬ ‫-כן.‬
‫בוס, אם אתה לא צריך אותי יותר, אני הולכת.‬
‫תודה, ננסי, נתראה מחר.‬ ‫-נתראה מחר.‬
‫בוס, אפשר לשאול אותך משהו?‬
‫מה אתה זומם, לעזאזל?‬
‫מה?‬ ‫-מה לעזאזל?‬
‫עזוב, סליחה. נתראה מחר.‬
‫ננסי, בואי הנה.‬
‫הלב הזה היה שייך‬ ‫למישהו שגר באל פרוגרסו.‬
‫שמו היה פדרו וסקז.‬
‫בגלל זה שאלת על המקום שאני גרה?‬
‫כן. אבל העצה שלך לא הייתה מועילה במיוחד.‬
‫הכומר מת לפני שנתיים.‬ ‫-הלכת לשם?‬
‫כן.‬ ‫-אבל…‬
‫מה גילית?‬
‫הוא היה פועל בניין,‬
‫שכולם אהבו מאוד.‬
‫פגשתי את אשתו, את הילד שלו, טיאגו,‬ ‫ילד נהדר.‬
‫הוא מתגעגע מאוד לאבא שלו.‬
‫הוא מת בתאונה.‬
‫טוב, זה מספיק.‬
‫הלכת לשם, פגשת אותם.‬
‫תהיה אסיר תודה לאלוהים,‬ ‫תהיה אסיר תודה לפדרו הזה,‬
‫ותמשיך בחייך, בסדר?‬
‫הם בונים מחדש מרכז בריאות,‬ ‫מרכז בריאות קהילתי.‬
‫זו אסטרטגיה‬ ‫כדי לגרום לעירייה לא לסלק אותם.‬
‫עזרתי להם היום.‬
‫טוב, זה ממש נחמד. לעזור לאחרים זה נפלא.‬
‫אבל מספיק.‬ ‫-כן.‬
‫בוס, אתה אדם עסוק מאוד, בחייך.‬
‫אחזור לשם מחר.‬ ‫-מה? לא!‬
‫כן.‬ ‫-אתה עלול להסתבך בצרות צרורות.‬
‫- ג'י, שיחת וואטסאפ -‬
‫אני זזה. נתראה מחר.‬
‫נתראה מחר.‬
‫אלה הבגדים של פפה, בעלי.‬
‫אני חושבת שהנעליים יתאימו‬ ‫כי הוא במידה 42, בדיוק כמוך.‬
‫תודה.‬
‫לא, השרוולים קצרים מדי.‬
‫תגלגל אותם.‬
‫כן.‬
‫למה את עושה פרצוף כזה, ננסי? מה?‬
‫אה, נכון.‬
‫עכשיו תגיד לי,‬ ‫איך תגיע לשכונה ההיא כדי לעבוד?‬
‫מה זאת אומרת? במכונית שלי.‬
‫במכונית שלך?‬ ‫-כן.‬
‫לא נוסעים לשכונה הזאת באאודי.‬
‫עכשיו שאת מציינת את זה,‬ ‫הייתה תקרית קטנה עם הצמיג.‬
‫כן…‬
‫מעתה והלאה, תיסע באוטובוס.‬
‫אתה רוצה להיראות כמוהם, נכון?‬
‫יפה. מעכשיו והלאה, תיסע כמו אנשים רגילים.‬
‫אתה יכול לעלות על קו 276 ברחוב.‬
‫יש תחנה עם שלט ועליו המספר.‬
‫אל תתייחסי אליי כמו אל חייזר.‬ ‫אני יודע איך תחבורה ציבורית עובדת.‬
‫כן, טוב, אז אני יוצא לרחוב…‬ ‫מה? למה את עושה את זה?‬
‫למה את עושה פרצוף כזה?‬ ‫אני יוצא לרחוב, עולה על קו 256…‬
‫וזהו זה.‬ ‫-לא, זה לא הקו הנכון.‬
‫זה קו 276, ואחר כך קו 121.‬
‫שני אוטובוסים?‬
‫אלוהים, בוס.‬
‫כל בוקר ארור במשך 12 שנים,‬
‫נסעתי ברכבת ושני אוטובוסים כדי להגיע לכאן.‬
‫אוקיי.‬
‫אני לא אגיע לפגישה, טוני.‬
‫מה? למה? כולם כאן. איפה אתה?‬
‫משהו צץ.‬
‫מה, למשל?‬
‫מורטי בדרך.‬
‫תגיד לו שאני לא מרגיש טוב.‬ ‫הוא יודע שעברתי ניתוח.‬
‫זו בחורה?‬ ‫-משהו, טוני, לא מישהו.‬
‫מורטי כאן.‬
‫אני לא אשקר לו.‬
‫בחייך, אחי.‬ ‫אתה עורך דין, תפסיק עם השטויות.‬
‫שלום, אדוני!‬
‫ברוך הבא.‬ ‫-מה שלום האיש שלנו?‬
‫זה הוא בטלפון.‬ ‫-קרלה, תוכלי ללוות את ראש העיר?‬
‫מכאן, אדוני.‬ ‫-עוד רגע אהיה איתך.‬
‫אתה יורד או לא?‬ ‫-איפה אתה?‬
‫תוכל לסלוח לי לרגע? אני…‬ ‫-אתה יכול לתת לי לעבור?‬
‫היי!‬
‫אתה יכול לפתוח את הדלת, בבקשה? שדדו אותי.‬
‫נהג!‬
‫אני…‬
‫לפני כמה ימים, החלאה הזה, הוראסיו,‬
‫הלך עם שני החלאות האחרים,‬ ‫באבי וסנגריה, אתם יודעים?‬
‫וכשהם הסתכלו לכיוון הזה, צעקתי עליו,‬
‫"היי, על מי אתה מסתכל, חלאה?"‬
‫הם חירבנו במכנסיים,‬ ‫עשו את עצמם מטומטמים והלכו.‬
‫תפסיק להתעסק עם החארות האלה, פוז'ו,‬ ‫יום אחד הם יפגעו בך.‬
‫הם לא חארות, הם חלאות.‬
‫אתה יכול להביא לי את הדלי השני?‬ ‫-כן.‬
‫חואן, רוצה מאטה?‬ ‫-לא, תודה.‬
‫היי. התקדמתם יפה.‬ ‫-היי.‬
‫נכון?‬ ‫-הם הביאו עוד חבילה של לבנים.‬
‫זה בזכות הרעיון של לורה.‬
‫היא תיכנס לכלא יום אחד.‬ ‫-תתגעגע אליי, קאצ'יטו?‬
‫כן.‬
‫אז אתם עושים דברים רעים למען מטרה טובה?‬
‫זה השעון שלך?‬ ‫-חתיכת שעון יש לך.‬
‫קניתי אותו מרוכל בתחנה.‬
‫מה השעה?‬
‫הוא אפילו לא עובד. מישהו יודע מה השעה?‬
‫היה 10:45 לפני זמן מה, בטח עכשיו 10:50.‬
‫אני צריכה ללכת לעבודה.‬
‫תגידי לקאלי שאוכל ארוחת ערב‬ ‫עם אחותי שם, שייתן לי הנחה, הבן-זונה.‬
‫לפני כמה ימים שילמתי מחיר מלא.‬
‫בטח, אמסור לו. טוב, נתראה.‬
‫להתראות.‬ ‫-אתקשר אלייך, לורה.‬
‫איפה ואלה עובדת?‬ ‫-ב"ברביקיו ארגנטינה",‬
‫מסעדה ברחוב הראשי. אוכל נהדר.‬
‫כן, האוכל ממש נהדר.‬
‫כדאי לך לבקר שם.‬
‫אקח את המאטה הזה.‬
‫שלחו לך את זה מהמשרד. זה טלפון נייד.‬
‫כן, תודה.‬ ‫-תתקלח ותלך לישון.‬
‫עכשיו אתה מבין מה זו עבודה אמיתית?‬
‫תיזהרי.‬
‫ננסי,‬
‫הטנדר עדיין אצל פפה?‬
‫הטנדר הקטן. כן.‬ ‫-נראה לך שאוכל לשכור אותו ממנו?‬
‫בשביל מה?‬
‫אני צריך אותו לכמה שבועות. מה דעתך?‬ ‫-לא יודעת, הוא משתמש בו לעבודה.‬
‫נכון.‬
‫אני יכול להשאיל לו‬ ‫את אחת המשאיות של החברה.‬
‫תשאלי אותו ותודיעי לי.‬
‫תודה.‬
‫זבל מסכן, פושט רגל מוסרית!‬
‫מספיק, אדוני! על מה אתה מדבר?‬
‫איזו חברה טובה לנפש אצילית שכמותו.‬
‫מסכן שלי!‬
‫הושחת על ידי הרשעים והטינופות של המערב.‬ ‫-כן, אדוני!‬
‫אמן!‬ ‫-אמן ודולרים!‬
‫נאום נהדר! לילה נהדר!‬
‫אתה זוכר איך סיימתי בלילה ההוא?‬ ‫-כן.‬
‫התעוררתי עירום‬ ‫על הרצפה מאחורי משאבת הבריכה.‬
‫הגנן מצא אותי, זוכר?‬ ‫-איך אפשר לשכוח?‬
‫כולי מכוסה בנמלים,‬ ‫עקצו אותי בכל הגוף. איזה לילה!‬
‫אתה יודע מה? אני…‬
‫אני כבר לא האיש הזה.‬ ‫-כן.‬
‫לא. זה לא אני.‬ ‫-כן.‬
‫זה לא אני!‬
‫מדאיג אותי כשאתה אומר דברים כאלה.‬ ‫-אתה לא רואה? אני רציני.‬
‫אני לא נראה שונה? יותר טוב?‬
‫לא, אני רואה אותך מתנהג כמו אידיוט!‬ ‫-האיש הזה אידיוט.‬
‫לא!‬ ‫-במשך 44 שנים חייתי כמו אידיוט.‬
‫ועכשיו השתניתי. אני יודע שקשה להבין‬ ‫אבל אני רואה את הסרטון וחושב,‬
‫"לא הייתי מזמין את האנשים האלה‬ ‫למסיבה או לבית שלי אף פעם יותר."‬
‫הנאום הזה היה פתטי.‬
‫יש דברים שלא אכפת לי מהם עכשיו,‬
‫ודברים שלא היה אכפת לי מהם‬ ‫שעכשיו כן אכפת לי.‬
‫כמו ללכת לשכונה הזאת.‬
‫כן, כמו ללכת לשכונה הזאת. זה עושה לי טוב.‬
‫אה… חזרת לשם.‬
‫כן, חזרתי.‬
‫חזרתי והבנתי משהו ענק.‬
‫מעולם לא עשיתי דבר בלי לצפות למשהו בתמורה.‬
‫אתה באמת חושב שיש לנו זכות‬ ‫להעיף את האנשים האלה משם?‬
‫תחשוב על זה.‬ ‫-לחשוב על זה?‬
‫כן.‬ ‫-לחשוב על זה?‬
‫בסדר, רוצה שאגיד לך מה אני חושב?‬
‫תראה, אני קולט את כל עניין ה"שינוי".‬
‫אני מבין היטב.‬ ‫-לא.‬
‫בן 44, פלוס השתלה, שווה משבר קיומי.‬
‫אני לגמרי מבין. אבל מספיק כבר!‬
‫מספיק! תקשיב לי. רגע, תסתכל עליי.‬
‫בואו נעשה קצת סדר בראש הקטן והמבולבל שלך.‬
‫אתה יודע מי אתה?‬ ‫-כן.‬
‫אתה חואן מנואל גריקו, נשיא חברת קונקרטאר.‬
‫אתה שכנעת את מורטי להיכנס לפרויקט הזה.‬
‫אתה אחד האנשים שהכי מעוניינים בכך שהאנשים‬ ‫האלה, שאתה כל כך אוהב לעזור להם, יעזבו.‬
‫אני יודע שקשה להבין…‬ ‫-זה לא קשה.‬
‫זה לא רק קשה, זה ממש קשה!‬ ‫זה בלתי אפשרי מבחינתי.‬
‫אתה מטגן לי את המוח.‬
‫אני פועל נגד האינטרסים העסקיים שלי‬
‫אבל בהתאם לעקרונות שלי כבן אדם.‬
‫תקשיב לי טוב, ארנסטו צ'ה גווארה,‬
‫אני עומד להתחרפן.‬
‫אני עומד לחטוף התמוטטות עצבים.‬ ‫התחת שלי מתכווץ!‬
‫ממש מתכווץ!‬
‫"העקרונות שלי כבן אדם"? ממתי?‬
‫- ברביקיו ארגנטינה -‬
‫יופי של טנדר יש לך!‬
‫חדש, ישר מהתנור.‬
‫אני רוצה לנסוע למעלה.‬
‫אקח אותך לסיבוב אחר כך.‬ ‫תראה, קאצ'ו, בן-דוד השאיל לי.‬
‫מה אתה אומר?‬ ‫-נחמד.‬
‫זה ממש שימושי. תראה, מרטי,‬ ‫עכשיו נוכל להעמיס הכול ולקחת.‬
‫מהר יותר.‬ ‫-נהדר, ממש נהדר.‬
‫תכתוב. שלושים…‬
‫פוז'ו! ראית את טיאגו?‬ ‫-לא, לא.‬
‫ראיתם את טיאגו?‬ ‫-לא.‬
‫לא?‬ ‫-לא.‬
‫אני לא מוצאת אותו בשום מקום.‬
‫נו?‬ ‫-לא, אני…‬
‫בואו נלך.‬ ‫-תודה.‬
‫חבר'ה, ראיתם את טיאגו?‬ ‫-לא, לא ראינו אותו בסביבה.‬
‫לא?‬ ‫-לא.‬
‫עצור.‬
‫ראית את טיאגו?‬ ‫-לא, לא.‬
‫ראיתם את טיאגו?‬
‫ראית אותו?‬ ‫-לא, לא ראיתי.‬
‫היי…‬ ‫-ראית את טיאגו?‬
‫לא, למה?‬
‫- פדרו עמנואל וסקז -‬
‫היי, טיאגו.‬
‫אימא שלך ממש מודאגת.‬
‫אתה לא יכול ללכת בלי להגיד לאף אחד!‬
‫אתה אוהב אופנועים?‬
‫מה?‬
‫שאלתי אם אתה אוהב אופנועים.‬ ‫-כן.‬
‫אני אוהב. היו לי שניים.‬
‫אבא ואני התכוונו לקנות אופנוע.‬
‫מתחת למיטה יש לי פחית עם כסף שחסכנו.‬
‫אימא שלי לא יודעת.‬
‫אל תגלה לה.‬ ‫-אל תדאג.‬
‫אפשר לשבת איתך קצת?‬
‫כן, בטח.‬
‫אפשר לראות?‬ ‫-כן.‬
‫זה אחד האופנועים שאבא שלי אהב.‬
‫וואו, זה אופנוע מעולה.‬
‫כן, הוא מגניב.‬ ‫-כן.‬
‫חלאה בן-זונה! תראי, ואלה!‬
‫טיאגו, מה חשבת לעצמך? להיעלם ככה?‬ ‫איפה היית?‬
‫נסעתי לבקר את אבא.‬
‫אוי, מותק שלי.‬
‫חלאה קטנה שכמותו.‬
‫תירגע, פוז'ו. זה בסדר. הוא בחיים.‬
‫היי, אל תהיי חסרת רגישות.‬ ‫-זה לא עבר בראשך?‬
‫זה רק אדם אחד?‬ ‫-כן.‬
‫באיזו שעה?‬ ‫-3:17.‬
‫טוב, עצור, בבקשה.‬
‫ותתקרב.‬
‫הפושע נראה דומה מאוד לאחי, נכון?‬
‫תודה, מאורו. אתה יכול ללכת.‬
‫דבורה, לאחיך אין מושג איפה המחסן.‬
‫אין סיכוי שזה הוא.‬
‫תראה, "בלתי אפשרי" זה צירוף מילים‬ ‫שהפסקתי להשתמש בו לאחרונה כשזה נוגע לאחי.‬
‫בסדר.‬ ‫-לא.‬
‫היי.‬ ‫-היי.‬
‫יש לנו אימון היום. אל תשכח.‬ ‫-לא שוכח.‬
‫בשביל מה כל זה?‬ ‫-כדי לסיים את שכבת הטיח.‬
‫איפה השגת את זה?‬
‫מאתר בנייה נטוש באלמירנטה בראון.‬
‫בן דודי טוני סיפר לי‬ ‫והלכתי להביא את זה אמש.‬
‫אוקיי. יופי.‬ ‫-אל תסתכלי עליי ככה. את עשית את זה קודם.‬
‫יופי, תודה.‬
‫אוסיף אותך לקבוצת הוואטסאפ שלנו‬ ‫כדי שנוכל לדבר זה עם זה.‬
‫תוכלי לחכות רגע?‬
‫אני חייבת לזוז, אני מאחרת.‬ ‫-כן, אני בא.‬
‫וואו! תראי! זה האופנוע שאבא אהב. תודה.‬ ‫-כן!‬
‫טוב, נקפוץ מאוחר יותר.‬
‫אבל לא אהיה כאן אחר כך.‬ ‫-אוקיי.‬
‫מה אתה עושה כשאתה לא בא לכאן?‬ ‫-בוקר טוב, אחותי.‬
‫מה שלומך? הכול טוב?‬
‫מה אתה עושה כשאתה לא בא למשרד?‬
‫לא יודע.‬
‫משחק טניס, מבלה עם חברים, מנסה לחיות קצת.‬
‫למה?‬
‫אולי אביא לך קרם ידיים.‬
‫אני לומד פיסול.‬
‫ואתה עובד עם בטון?‬
‫חמר.‬
‫מוזר מאוד.‬
‫לא חשבתי שחמר שוחק את הידיים ככה.‬
‫מתברר שכן.‬
‫נעלמו חומרים מהמחסן.‬
‫אם כבר מדברים על מלט…‬ ‫-זה מבאס.‬
‫טוני ואני ראינו את צילומי האבטחה, ו…‬
‫הגנב דומה לך מאוד.‬
‫את מאשימה אותי במשהו?‬
‫זה היית אתה?‬
‫לא.‬
‫אתה מתנהג ממש מוזר.‬
‫אתה עושה דברים שמעולם לא עשית.‬
‫אחותי, תקשיבי. בואי נסיים את השיחה הזאת.‬
‫זה ייגמר רע, אני מכיר אותך.‬
‫מסמכי המכרז.‬
‫תחתום עליהם, בבקשה.‬
‫מאוחר יותר, כשיהיה לי זמן.‬
‫לא, עכשיו.‬
‫אני רוצה לקרוא את זה.‬ ‫-קראת אותו כבר 20 פעם!‬
‫מה קרה?‬
‫החלאות באו אתמול בלילה והרסו הכול!‬
‫זה מוכיח שיש להם עסקה עם העירייה.‬
‫ברור שכן. אמרתי לך‬ ‫שראיתי אותם מדברים בתחנת הדלק.‬
‫אמרת את זה שלוש פעמים, לורה.‬ ‫-בסדר, אבל היא צדקה.‬
‫רגע, תסתכלו מה עשיתם.‬
‫אסור לוותר. חייבים לסיים את זה.‬
‫כן! נתקן את זה, בשם אלוהים.‬
‫פתאום הוא נהיה מר חיובי. לא ייאמן.‬
‫אבל צריך לשמור על המקום כי זה יקרה שוב.‬
‫בסדר, אנחנו לא מעט. נוכל לעשות משמרות.‬ ‫-כן, בדיוק.‬
‫אני פנוי הלילה.‬ ‫-כן, גם אני.‬
‫אז בואו נארגן את הקבוצות.‬ ‫-בסדר.‬
‫עם מי אני?‬
‫אנחנו לא מכינים כלום. אתה חירש?‬
‫הוספתי אותך לצ'אט הקבוצתי. הנה אתה.‬ ‫-נהדר.‬
‫תשתיק את זה אחרת זה…‬ ‫-היי.‬
‫שוב?‬ ‫-…ישגע אותך.‬
‫לא, אל תדאגי. כן, אני בדרך.‬
‫מה קרה?‬
‫כלום, פשוט לסופיה היה חום היום,‬
‫והוא ירד, אבל עכשיו עלה ל-39,‬ ‫אז צריך ללכת למיון.‬
‫אוי!‬ ‫-אני מצטער.‬
‫לך.‬ ‫-תודה.‬
‫נשאר לי קצת מהתרופה של טיאגו, אם אתה רוצה.‬
‫זה בסדר, יש לי קצת.‬
‫אודיע לך.‬ ‫-בסדר.‬
‫ביי.‬ ‫-ביי.‬
‫אני צריך ללכת.‬ ‫-אתה הולך?‬
‫לסופיה יש חום.‬ ‫-אה… בסדר…‬
‫קחי, זה יחמם אתכם קצת.‬
‫תודה.‬
‫בשתיים לפנות בוקר‬ ‫אבוא עם קאצ'ו ופוז'ו להחליף אתכם.‬
‫טוב, חמודה.‬
‫בת כמה סופיה, הבת שלו?‬
‫חמש.‬ ‫-חמש.‬
‫מסכנה קטנה.‬
‫-יש לך ילדים?‬
‫לא.‬
‫לא?‬
‫כי לא רצית או שזה פשוט לא קרה?‬
‫מעולם לא התחתנתי או גרתי עם מישהי.‬
‫לא שאלתי אותך איפה אתה גר.‬
‫בטמפרליי.‬
‫ובאת עד לכאן כדי לעזור לנו?‬ ‫-זה דבר רע?‬
‫זה מוזר.‬
‫זה מוזר לרצות לעזור?‬ ‫-כן, זה לא אמור להיות, אבל זה מוזר.‬
‫הרגשתי אבוד במשך זמן רב.‬
‫והחיים הביאו אותי לכאן.‬
‫וזה טוב.‬
‫טוב לי כאן.‬
‫ישבת בכלא?‬
‫למה את שואלת? לא.‬
‫לא.‬
‫טוב, כי כשנפגשנו‬ ‫אמרת שבילית הרבה זמן‬
‫הרחק מכאן, מהמשפחה שלך.‬ ‫זה מה שקורה לאנשים שנכנסים לכלא.‬
‫כן, זה מה שקורה גם לאנשים שמטיילים, נכון?‬
‫הייתי בצ'ילה הרבה זמן. יש לי שם משפחה.‬
‫אני יכול לשאול אותך שאלה עכשיו?‬
‫בטח.‬
‫תמיד היו לך בעיות אמון,‬
‫כלומר, כל חייך או רק מאז שפדרו מת?‬
‫סליחה אם גרמתי לך אי נוחות.‬
‫לא, זה בסדר.‬
‫אהבתי את פדרו מאוד.‬
‫מאוד.‬
‫פדרו היה…‬
‫אדם דגול.‬
‫העולם זקוק להרבה אנשים כמו פדרו.‬
‫אני לא מבינה את רצון האל לפעמים.‬
‫טוב.‬
‫תודה.‬
‫תישן טוב.‬
‫גם את.‬
‫עצור!‬ ‫-צא מהטנדר!‬
‫אל תדאג, הכול בסדר.‬
‫קדימה!‬
‫מה קרה?‬
‫זה הבחור שתמיד נמצא עם הוראסיו‬ ‫ועוד בחור שאני לא מכיר.‬
‫אוי, לא שוב.‬
‫תראה, זה מים.‬
‫המקרר התקלקל. אני מצטערת.‬
‫לא, אל תדאגי. תשכחי מזה. זה בסדר.‬
‫לא, תישאר.‬
‫תישאר.‬
‫הכול בסדר? אתה צריך עוד משהו?‬
‫אתה רוצה עוד כריות?‬ ‫-תודה.‬
‫על לא דבר.‬
‫טוב…‬
‫הכול בסדר.‬
‫-כן.‬
‫תישן טוב.‬ ‫-גם את.‬
‫אוקיי.‬
‫מנואל?‬
‫מה? אתה בסדר? מה קרה?‬
‫עזוב, אני בסדר.‬ ‫-מה אתה…?‬
‫למה אתה נוהג בדבר הזה?‬
‫מה אתה עושה כאן בשעה כזאת?‬
‫יום חמישי היום, ארוחת בוקר בעבודה כרגיל.‬
‫היי!‬
‫תקשיב, אתה במצב גרוע משחשבתי.‬
‫גבירותיי! איזו הפתעה נעימה. אני כל כך שמח‬ ‫לראות אתכן. באתן להגיד לי שתחתמו?‬
‫אין לך מוסר, הוראסיו, ובנוסף לכך אתה פושע.‬
‫אם אתה רוצה לעזוב את השכונה מסיבה כלשהי,‬ ‫לא אכפת לי, קח את הדברים שלך ותלך,‬
‫אבל מה שאתה והבריונים שלך עשיתם אמש‬ ‫ובלילה הקודם, מספיק כדי לשלוח אותך לכלא.‬
‫אתה מבין את זה?‬ ‫-את כל כך אגרסיבית היום.‬
‫אם לא אכפת לך, הייתי רוצה לדעת‬ ‫על מה לעזאזל את מדברת.‬
‫אל תשחק אותה טמבל, הוראסיו,‬ ‫כי אנחנו לא מפחדות ממך.‬
‫ולמה שתפחדי ממני? קצת הלכתי לאיבוד פה.‬
‫כי הרבצת לחואן והרסת את המרכז הבריאותי.‬
‫אבל אתה יכול לעשות את זה שוב אם בא לך,‬ ‫כי נתקן את זה בכל פעם.‬
‫לא נוותר בלי מאבק.‬
‫תני לי לראות אם הבנתי נכון.‬
‫באת לכאן כדי לאיים עליי,‬ ‫אלמנה קטנה ועליזה?‬
‫לא.‬
‫לא…‬
‫אתה חתיכת חלאה בן-זונה.‬ ‫-בואי נלך.‬
‫זה מה שאתה. חלאה בן-זונה!‬
‫תוציאי את זה, קדימה. אלמנה עליזה.‬
‫תסתלקי מכאן.‬ ‫-בואי נלך. הלכנו, ואלריה.‬
‫בעלך עוד לא התקרר אפילו!‬
‫לא, תמשיכי ללכת! מכאן, קדימה.‬
‫אני לא יכול לומר את האמת‬ ‫כי אני צריך לחזור, אתה מבין?‬
‫לא, למה אתה צריך לחזור?‬
‫אל תתחיל לדבר איתי על תחושות ועל רגשות.‬
‫תגיד לי משהו ספציפי שאוכל להבין.‬
‫למה?‬
‫אתה מרגיש אשם כי הוא מת ואתה לא?‬ ‫-יש לו שם. קוראים לו פדרו.‬
‫קראו לו! קראו לו, פדרו, אבל הוא מת.‬ ‫-די, מספיק!‬
‫קשה לי לתאר במילים…‬
‫את מה שאני מרגיש ועובר עכשיו.‬
‫בסדר, אל תדאג. זה בסדר.‬
‫אני רוצה להתקלח. לבד. אכפת לך?‬
‫לא, אני אחכה לך כדי שנוכל ללכת יחד למשרד.‬
‫או שאתה חוזר ל"מטרה החברתית" שלך?‬
‫אני חוזר למטרה החברתית.‬
‫מושלם.‬
‫אתה רוצה להרוס את מה שיש לנו?‬ ‫אז בוא נעשה את זה, בנאדם!‬
‫חואן!‬
‫-היי!‬
‫היי!‬
‫טוב, אתמול בלילה ראיתי שהמקרר התקלקל,‬
‫אז זאת התודה שלי על שטיפלתם בי.‬
‫אין עליך!‬
‫תביא מישהו שיעזור לנו.‬ ‫-בסדר!‬
‫לא, תיכנס.‬ ‫-אימא, בחייך!‬
‫קדימה, טיאגו!‬
‫מאיפה השגת כסף לקנות מקרר?‬
‫לא מבינה מאיפה אתה משיג כסף‬ ‫לקנות כל כך הרבה דברים. סליחה.‬
‫את חושבת שאני גנב?‬
‫לא, אני רציני.‬
‫יש לי חסכונות,‬ ‫עבדתי כל חיי ורציתי לתת לך מתנה.‬
‫סליחה, טעות שלי.‬
‫לא! רגע!‬
‫אני לא רגילה שדברים מופיעים‬ ‫באורח פלא בדיוק כשאני צריכה.‬
‫אני לא רגילה לזה.‬
‫סליחה.‬
‫אפשר לפרוק אותו?‬ ‫-כן.‬
‫טיאגו!‬ ‫-טיאגו!‬
‫לך תמצא איזה שכן. קדימה!‬ ‫-בסדר.‬
‫היי מותק. אין פה בנות, רק שלושתנו.‬
‫כן.‬
‫באמת?‬ ‫-הוא מטורף על הבחורה הטאיוואנית.‬
‫אני בא, ברגע שאסיים פה עם הבנים.‬
‫אתה מאוהב?‬ ‫-מה?‬
‫אתה מאוהב באלמנה?‬ ‫-אתה יכול להניח לזה כבר, טמבל?‬
‫אתה מאוהב.‬
‫אני יכול להבין שהיית צריך לדעת‬ ‫מאיפה הלב הזה הגיע ולמי…‬
‫למי שייך האיבר שפועם בחזה שלך.‬ ‫את זה אני יכול להבין.‬
‫למעשה, עזרתי לך עם זה.‬
‫אבל העובדה שאתה מרגיש מאוהב באלמנה‬ ‫זה כבר מוגזם, חואן מנואל! זה מוגזם!‬
‫נכון. לא בטוח שמה שאני עושה זה בסדר.‬
‫אבל אולי אתה צריך לעבור את מה שעברתי‬
‫כדי שתהיה מסוגל להבין.‬
‫אני מרגיש כאילו ש…‬
‫כאילו התעוררתי.‬
‫ומה אתה מתכוון לעשות?‬
‫כעת. מה התוכניות שלך?‬
‫תשאיר הכול מאחור?‬ ‫תחיה חיים פשוטים וצנועים…‬
‫בעולם עם אנשים אמיתיים‬
‫שיש להם בעיות אמיתיות?‬
‫לא תמיד חייבים להיות סרקסטיים, טמבל.‬
‫אני לא יודע.‬
‫אבל מה שאני כן יודע זה שהחיים האלה…‬
‫לחיות ככה…‬
‫אני כבר לא אוהב את זה.‬
‫איני בטוח שאוכל להמשיך.‬
‫קדימה! בוא הנה!‬
‫לא! יש לי שתי רגליים שמאליות. לא!‬ ‫-קדימה.‬
‫אתה רקדן מלידה.‬
‫קח, רמון, צלם אותנו.‬
‫מוכן? הלילה צריך לחגוג.‬
‫מרכז הבריאות ומרכז היום לקשישים‬ ‫ייפתח מחר, 25 ביוני.‬
‫הכול בזכות תושבי אל פרוגרסו‬ ‫שלא רוצים לעזוב את המקום הזה.‬
‫ואנחנו לא הולכים לשום מקום.‬
‫בדיוק.‬ ‫-אנחנו לא עוזבים.‬
‫אל פרוגרסו נשארת חזקה!‬
‫היי! חלאה בו-זונה!‬
‫סתום את הפה! אתה לא רואה שהם מצלמים?‬
‫לא, תראו!‬
‫מה? לא היינו צריכים להגן על הבתים שלנו?‬
‫טוב.‬
‫נו, תגיד משהו.‬
‫היא שינתה את דעתה. שנינו שינינו.‬ ‫-כן.‬
‫נהדר!‬
‫בואו לרקוד!‬
‫היי מרטי, לא רקדת איתי בכלל הערב.‬
‫אתה מתחמק ממני?‬ ‫-למה שאעשה את זה?‬
‫בוא הנה!‬ ‫-כן, אתה מתחמק ממני!‬
‫ביי, חואן! אתה בא מחר?‬
‫כן, מדהים!‬ ‫-להתראות, ואלה.‬
‫מה קרה? הוא לא מתניע?‬ ‫-לא.‬
‫לא יודע למה.‬ ‫-הוא מוצף?‬
‫לא יודע. כנראה.‬
‫תפתח את המכסה.‬ ‫-איזה קור!‬
‫אין סוללה!‬ ‫-מה?‬
‫הבני זונות האלה לקחו אותה!‬
‫עצור! עזוב את זה, קאצ'ו.‬
‫אביא אחת אחרת מחר.‬
‫אני לא רוצה צרות. עזוב את זה.‬
‫תסתכלי עליהם.‬
‫אחד בונבון שוקולד…‬
‫השני ביצת קינדר.‬
‫קדימה.‬
‫תעשי משהו בנידון.‬
‫הכול בסדר.‬
‫קדימה, קאצ'ו.‬
‫בוא נלך הביתה.‬
‫ביי.‬ ‫-ביי.‬
‫מאוחר ללכת לתחנת האוטובוס לבד.‬ ‫אתה לא רוצה להישאר?‬
‫וחוץ מזה, נורא קר.‬ ‫-כן.‬
‫אבל יש לי דברים לעשות מחר.‬
‫טוב לי איתך.‬
‫אבל אני צריכה להתקדם לאט, בסדר?‬
‫אני יכול להתקדם לאט.‬
‫מתוקה!‬
‫השארתי את הבית שלך מצוחצח.‬
‫תודה, נורה.‬
‫על לא דבר.‬
‫נתראה מחר.‬ ‫-לילה טוב.‬
‫נתראה מחר.‬
‫הפסדנו!‬ ‫-עוד לא סיימתי לקרוא.‬
‫יש לנו שבוע לחתום אחרת יעיפו אותנו.‬ ‫-תן לי לסיים! זה לא יכול להיות!‬
‫כן, וכבר הוחלט על חברת הבנייה:‬ ‫קונקרטאר בע"מ.‬
‫פוז'ו צדק כל הזמן.‬
‫חלאות בני-זונות!‬
‫תעברי בחנות אחר כך.‬ ‫-בסדר.‬
‫- מתקשר… לחואן -‬
‫- קונקרטאר – חזון חדש לפיתוח עירוני -‬
‫- קונקרטאר בע"מ -‬
‫ברכותיי.‬
‫נוכל להיכנס לשכונה ביום שני, 14 בחודש.‬
‫אני לא מוכן להשתתף בזה.‬
‫סליחה?‬
‫אני אתפטר מתפקידי כנשיא החברה.‬
‫מה?‬
‫אלוהים, חואן מנואל!‬
‫החלטתי נחושה.‬
‫אישה משכונת אל פרוגרסו מבקשת לראות אותך.‬
‫היא די עצבנית.‬
‫גברתי, בבקשה, את צריכה ללכת.‬ ‫-לא, תגיד לו לבוא הנה.‬
‫תשתמש במכשיר כדי להתקשר אליו.‬
‫הוא יודע שזה אני?‬ ‫-כן.‬
‫אני אמשיך מפה, גוסטבו.‬
‫אתה אחראי על כל זה?‬
‫ניצלת אותנו?‬
‫לא, לא ניצלתי אתכם. לא.‬
‫זה רק צירוף מקרים גדול.‬
‫אתה חושב שאני מטומטמת?‬ ‫טיפשה קטנה ומסכנה ש…‬
‫מאמינה לכל מה שמספרים לה?‬
‫אה? חואן? מנואל? מה שמך האמיתי?‬
‫חואן מנואל.‬
‫-לא יכולתי לספר לך מי אני.‬
‫למה?‬ ‫-אני מצטער, אני…‬
‫מה? באת לשכנע אותנו לחתום ואז…?‬
‫ראש העיר לא הצליח לדבר עם הוראסיו,‬
‫אז הוא שלח אותך במקומו?‬
‫מתי ראית אותי מנסה לשכנע מישהו?‬
‫תמיד הייתי איתכם.‬
‫נלחמתי למענכם.‬
‫באמת?‬ ‫-כן.‬
‫אז למה באת? אני לא מבינה.‬
‫רציתי להכיר אותך.‬
‫ואת טיאגו.‬
‫אני לא מבינה.‬
‫הייתי צריך לדעת של מי הלב הזה.‬
‫- קונקרטאר -‬
‫אכלת כבר?‬
‫- ברביקיו ארגנטינה -‬
‫"אנו מתנגדים בתוקף לעזוב את בתינו בכפייה,‬
‫"ונתנגד, גם אם תבואו‬ ‫כדי לסלק אותנו בניגוד לרצוננו."‬
‫מושלם.‬
‫כל זה מכאן.‬
‫הרעיון הוא שיהיו שתי כניסות,‬ ‫וכאן תהיה רמפה להולכי רגל.‬
‫- מרכז בריאות קהילתי -‬
‫החלאות הבני-זונות הגיעו!‬
‫היי.‬
‫הבאת אבנים?‬
‫סנגריה?‬
‫זו המכונית של ראש העיר.‬
‫טוב. ראש העיר הגיע.‬ ‫אז בואו נארגן מחסום אנושי כאן,‬
‫ובואו נחזיק ידיים אבל נישאר רגועים, כולם.‬
‫התקשורת תרצה לדבר איתנו, אבל תשתקו.‬
‫תביא לי את התיק.‬
‫למה זה היה?‬ ‫-תעליב אותו!‬
‫אבל אמרת לי לא להעליב אף אחד!‬ ‫-עכשיו אפשר, קדימה!‬
‫אה! חלאה בן-זונה!‬ ‫-יופי.‬
‫המשאיות והאנשים האלה‬ ‫לא באו הנה כדי לסלק אתכם.‬
‫הם באו כדי לבנות ולשפר את השכונה שלכם.‬
‫חברת קונקרטאר תהיה אחראית על הבנייה.‬
‫זו ההחלטה של העירייה.‬
‫מה הוא אומר? אני לא שומעת כלום.‬
‫אבל מה זה?‬
‫שני צווים.‬
‫האחד כדי שתוכלו לרשום‬ ‫את הבתים שלכם ברשומות הציבוריות.‬
‫השני הוא אישור לשפץ את השכונה.‬
‫לשפץ אותה?‬
‫יהיה לכם מועדון, פארק,‬
‫מרכז בריאות, מערכת ניקוז,‬
‫פאנלים סולאריים, אינטרנט אלחוטי,‬
‫שדרוגים עבור הבתים שזקוקים לזה,‬
‫ומרכז קהילתי לאירועים.‬
‫כל הכבוד, מורטי!‬
‫איזה בן-זונה!‬
‫לא עכשיו!‬
‫אבל התכוונתי במובן החיובי.‬ ‫-בסדר.‬
‫למה אתה כאן? אתה לא רצוי כאן.‬
‫גריקו, לא ידעתי שאתה בא.‬
‫היה שינוי קטן בתוכניות.‬
‫חואן מנואל גריקו‬ ‫טיפל בתכנון עבודות הבנייה‬
‫והוא יהיה האחראי על השיפוץ.‬
‫אני מהנדס ואני הבעלים של חברת בנייה.‬
‫זה עוד דבר שלא סיפרתי לכם.‬
‫אני מתנצל.‬
‫סליחה, אני הולך לדבר עם התקשורת.‬ ‫-כבוד ראש העיר!‬
‫בראש סדר העדיפויות שלי לוודא‬ ‫שתושבי העיר יקבלו את מה שמגיע להם.‬
‫השיפורים בשכונת אל פרוגרסו היו צריכים‬ ‫לקרות מזמן, ואנו כאן כדי לעזור לזה לקרות.‬