Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Mi újság, Carlita?
Nem veszik fel? Mennyi az idő?
Majd hívom őket.
Oké.
Jó.
Jöhet!
A SZÍV TUDJA
Ne, mondd meg neki, hogy miatta megyünk el arra az útra. Igen.
Azért, hogy felvidítsuk azt a szarházit.
Nincs rá szó, mennyire idegesítő az a fazon.
Komolyan, ne tudd meg…
Négy órán át egyfolytában Nina miatt siránkozott.
„De Tony, úgy szeretem! Mi lesz velem nélküle?”
„Hogyan fogok kikelni reggelente az ágyból?”
„Tudom, hogy egy szipirtyó, de akkor is szeretem.”
Üzenem, hogy kilencre legyen kész, vagy kicsinálom, jó?
Oké.
Óvatosan!
- Lépcső. - Átkelünk az úton a meglepihez.
- Mit vettél te nekem? Kocsit? - Hogyne, egy kabriót.
Hová megyünk…?
- Mindjárt odaérünk. - Hol van?
- Hét háztömbnyire? Oké. - Megérkeztünk.
- Ott vagyunk? - Most már igen.
SZERETÜNK, VALE! PEDRO ÉS TIAGO. ÖRÖKRE.
- Ó, de szép! Ti csináltátok? - Igen, éjjel festettük apuval.
Jaj, kis drágám! Olyan gyönyörű!
- Jó, anyu, elég! - Köszönöm, szerelmem!
- Én is szeretlek titeket. - Szia, Vale! Boldog szülinapot!
- Kösz, Pollo. - Holnap lesz Nilda nénikém szülinapja.
- Köszöntsétek fel! - Boldog szülinapot neki!
Átadom.
Mit a faszt csinálsz, Ramón? Rohadt barom!
Seggfej! Megmondalak a nővéremnek!
Pollo, menj fel a járdára, még elüt egy kocsi!
- Jól van… hülye Ramón! - Kérlek!
Majd találkozunk.
- Hé, kisöreg, folytassuk! - Ja igen.
- Tessék! - Nahát! Mi ez?
Ó, milyen szép!
Csodálatos, köszönöm szépen.
Köszönöm, drágám.
- Szeretünk. - Én is titeket.
Szia, kicsim! Azt hittem, elmentél.
Nem. Közös reggeliről volt szó, emlékszel?
Ja, tényleg. Figyelj!
Ma este Rióba megyek Tonyval és Ramival.
Hű, riói hétvége. Jól hangzik.
Gyere be a vízbe!
Gyere már!
Gyere ide!
- Jó, ha ragaszkodsz hozzá. - Gyerünk!
Emelje fel a kezét, aki a könyöradományra hajt!
Keveset adnának, én ne fogadom el.
Nem tudom, mi neked a „kevés,” nekünk jól jönne.
Bocs, Horacio, de ennyiből nem telik új házra.
Lebontják a házakat, hogy szabadidőközpontot építsenek,
szerinted nincs pénzük?
Rohadt barmok!
- Vigyázz a szádra! - Jó.
Pedro, ne hamarkodjuk el! Úgyis kilakoltatnak, és egy petákot se kapunk.
Nora, minden tiszteletem a tiéd, de gondolkozz!
A félelemkeltéssel érik el a céljukat.
Kár ellenállni, emberek.
Így is, úgy is el kell mennünk.
Hallgassátok!
Ez már a gépek zaja. Halljátok? Jönnek a buldózerek. Hallgassátok!
Tisztán hallom.
Rohadt barmok!
Elég legyen!
- Bocsi. - Szar ügy.
Hogy érted, hogy „nem lehet”? Na?
Igen, persze. Köszönöm.
- Reggelt! - Jó reggelt! Nem láttam önt.
- Készítem a reggelit. - Aha.
- Úgy tűnik, errefelé láthatatlan vagyok. - Pontosan.
- Hali! - Szia, drágám!
Mi történt?
Tuki fél áron szerzett nekem légszűrőt.
Azok a csalók egy vagyont le akartak gombolni érte.
Vettem ki pénzt a perselyből, de Adriana kifizet.
Most mégy?
Igen. Beszélne velem, munkát ajánl,
- úgyhogy meghallgatom. - Jól van.
Mindjárt jövök. Addig vegyetek fel szép ruhát,
használjatok parfümöt,
mert a környék legszebb lányát ünnepeljük!
- Igazán? - Vacsorázzunk a belvárosban?
- Igen! - Felköszöntjük anyut?
- Igen! - Naná!
Ha meglesz a Harley, vége a fejfájásnak.
- Csak karban kell tartanunk. - Na látod.
Tony!
Hol vagy? Hamarosan felszállunk.
Hogyhogy „felszállunk”? Még oda sem értem.
A reptereknek akkor is van szabálya, ha a tiéd a gép.
Nyugi, mindjárt ott vagyok. Öt perc.
Juan Manuel, ne csináld ezt velem! Már szólítanak.
Közúton találták a beteget.
- Értem. - Ájulási rohama volt.
Szívelégtelenségben szenved.
Szívleállás, motorbaleset következtében több ütés érte.
- Sisakot viselt? - Igen.
Eszméletlenül került be.
Önök Guerrico hozzátartozói?
- Igen. - Arturo Aslanian.
- Üdv! - Juan kardiológusa vagyok.
Tessék? Nem tudtam, hogy kardiológushoz jár.
- Te tudtad? - Nem.
Több mint hat éve kezelem őt.
Súlyos veleszületett szívbetegségben szenved,
az elmúlt két évben sokat romlott az állapota.
Sürgősen szívátültetésre szorul.
- Nem értem, ennyire komoly a helyzet? - Jó ideje az.
Bekerült a transzplantációs rendszerbe, most felvettük a sürgősségi várólistára.
- Pedro Vázquez felesége? - Igen. Hogy van? Mi történt?
Súlyos fejsérülést és agykárosodást szenvedett…
Visszafordíthatatlan.
- Visszafordíthatatlan? De ugye él? - Igen…
de agyhalott.
Nagyon sajnálom.
Értem, de…
Ugye tehetnek érte valamit?
Valamit csak lehet…
Sajnos nem.
Ne!
Sajnálom, de muszáj feltennem egy kellemetlen kérdést.
Az agyától eltekintve a többi szerve tökéletesen egészséges.
Donor lehetne.
Tudom, hogy ez nehéz döntés, de…
Várni fogom a válaszát.
Kérem, gondolja át, és jelezze, ha döntött!
- Rendben? - Hogyne.
HÁROM HÓNAPPAL KÉSŐBB
Anyu, hol van apu motorja?
A rendőrségen maradt. Valamikor érte kell mennünk.
Ezt a motort láttuk apuval a River Plate stadionjánál.
Nagyon szép, tényleg menő.
- Túra motor. - Értem.
Fejezd be szépen a házidat,
- mindjárt kész a vacsora, jó? - Oké.
Isten hozott!
A részvényesek aggódnak.
Attól tartanak, Moretti kihátrál, és semmire sem jutunk.
Beszéltem Gundinnal, Moretti jobbkezével.
Ha a lakók nem írják alá a szerződést, kilakoltatják őket.
Megtehetik?
Elméletileg nem, de megteszik.
Egyszerű. Semmit se kell tennie, jó? Ha lejárt az idő, kész az étel.
Velem vacsorázna?
Miért?
Miért ne?
Mert soha nem vacsoráztunk együtt, főnök.
Pontosan ezért kellene.
Dehogy. Későre jár, főnök.
Rendben.
- Egy kis bort? - Az orvos napi egy pohárral engedi.
Így van, egy pohárral.
- De ez a második. - Ez a csaló napom.
- Azt ki engedte meg? - Az orvos.
Azt mondta, heti egyszer két pohárral is ihatok.
Tarthatok pohárköszöntőt?
De előtte kérdeznék valamit.
- Ön szerint milyen ember vagyok? - Hazug.
- Igaza van. És még? - Különc.
Mindig is furcsa alak volt, de újabban igazi csodabogár,
- nem igaz? - Ugye? Megváltoztam a műtét után.
Lehetséges.
Főnökként egész más.
Aha. Melyik főnököt választaná? A régit vagy a mostanit?
- Ezt. - Ó.
Hát igen, nem is tudom. Ön mindig olyan…
szeszélyes volt, rosszkedvű.
Mostanában nyugodtabb, olyan…
érző lélek. Észrevesz engem és meg is hallgat,
pedig általában szelektív a hallása.
- Mit mond? - Hagyja már!
Ön remekül kiismert engem, Nancy.
Hiszen… évek óta ismerjük egymást.
Az ember sok mindent lát.
És még többet hall.
- Meg persze beszél is. - Azt csak néha.
Viszont sosem hallgatózom. De nem ám!
Hát persze.
Egészségére!
Egészségére, főnök!
Hivatalosan nem jelentették be,
de ha nem írjuk alá, kilakoltatnak.
Ugye megmondtam? Én szóltam!
De nem, nekünk lázadoznunk kell!
Valének mentő ötlete támadt, ezért gyűltünk most össze.
Hallgassuk meg!
Köszönöm, hogy eljöttetek.
Mióta Pedro meghalt, azon gondolkodom, mit kezdjünk ezzel a helyzettel
és mindazzal, ami ránk vár.
Hirtelen az jutott az eszembe, tudom, őrültségnek hangozhat
és az sem biztos, hogy könnyű… de nincs vesztenivalónk.
Szerintem fejezzük be rendelőt, építsünk nappali ellátóközpontot az időseknek,
mert ha mindkettőt megnyitjuk, kétszer is meggondolják,
hogy betolakodjanak-e ide. Fordul a kocka.
- Jó ötlet! - Igen.
Megállítja ez az önkormányzatot, ha csak az üzlet a fontos?
Leszarják a rendelőt, az időseket is.
Ez nem igaz.
Én 30 évig dolgoztam abban a rendelőben,
időt és pénzt takarítottunk meg a kórháznak.
A doktorné felszólalt.
Nővér vagyok, büszkén vállalom.
Imádlak, Nora.
- Ugyan. - Majd megtalállak!
Hagyd abba!
A nyilvánosságot és a sajtót érdekelni fogja, Horacio.
A polgármesternek szavazatok kellenek az újraválasztáshoz.
Ráfázna, ha itt lenne a sajtó a kilakoltatáskor.
Jól mondja.
Ja, majd kivonul a sajtó. Érdekli is őket, ami velünk történik.
Ugyan. Ne vesztegessük az időt!
Tudom, hogy megoszlanak a vélemények. Szavazzunk, rendben?
Lássuk! Emelje fel a kezét az, aki ellenzi Vale javaslatát!
Ki támogatja?
Oké, mi vagyunk többségben.
Naná. Nagyszerű, éljenek a rossz döntések! Pedig már jönnek is, hallgassátok csak!
Hát persze. Szia, Horacio! Viszlát!
Az a fajta lány, aki Xanaxszal vegyíti a buddhizmust.
Arról győzköd, hogy utazzunk Ázsiába.
- Ázsiába? - Egy hónapra. Erre én:
„Beszéljük meg! Menjünk inkább…
Rómába vagy újra Londonba, lássunk civilizációt,
- normális embereket!” - Nem bírsz vele.
- Hűha! - Szia!
De szép vagy! Buliból jössz?
Igen, kicsíptem magam.
Tényleg buliztam egyet.
A szüleimmel, nagymamámmal, a szenilis nénémmel, a tesóimmal…
A nagyi 92. születésnapját ünnepeltünk. Meghívtunk, emlékszel?
Tehát ma volt.
Ma, hát. Rá sem nézel a telefonodra, mi?
Nem láttad a sok nem fogadott hívást és az üzeneteket?
Jaj, bocsánatot kérek, Gi! Ez nagyon kínos.
Kikapcsoltam.
Hát igen, mostanában elég nehéz beindítani téged.
Tony, kedves! Esetleg most kéne kimenni egy sörért a konyhába,
a kertbe vagy akárhova.
Hazamehetek, ha szeretnéd, Gi! Kettesben hagylak titeket.
Nem szükséges, nem maradok sokáig.
Pardon.
Ennyi volt, Juan Manuel…
Én erre már nem vagyok hajlandó. Kizárt.
Belefáradtam a nagy empátiába.
Végeztem.
Most komolyan változtatunk a dolgokon vagy befejeztük.
Rendben, Gi.
Először is… bocsánatot kérek,
de képtelen vagyok arra a változásra, amit te látni szeretnél.
Mindig hálás leszek neked,
amiért végig segítettél és mellettem álltál.
Ezt sosem felejtem el.
KÉPALKOTÓ OSZTÁLY CT – ULTRAHANG – MAMMOGRÁFIA – RÖNTGEN
Tony, öregem!
Megszereztem a donor adatait.
Komolyan? Ki adta meg? Az unokatesód?
Dehogy, menekülnie kellett az országból, nem mondtam?
Érzékeny adatokkal kereskedett, és lefülelték.
Most Koppenhágában él.
Egy barátnőjétől, egy barna bombázótól szereztem.
- Szombaton találkozhatok vele. - Ki az?
Clarisának hívják, szívdöglesztő.
A donor, te barom!
Ja.
Pedro Emanuel Vázquez.
Igen, 45 éves építőmunkás, házas.
Most jön a nagy csavar. Tudod, hol élt?
Az El Progreso negyedben.
Köszönöm.
TULAJDONHOZ VALÓ JOG
NEM MEGYÜNK SEHOVA
KÖSZÖNJÜK, EXPEDITUS!
- Kétszer ennyi anyag kéne. - Értem.
Az állomás előtti utcán
van egy építkezés egy nagy épületnél,
de a munka öt hónapja szünetel.
Hát igen, rossz nyelvek szerint pénzmosoda.
Egy barátom mondta, aki a sarki üzletben dolgozik.
- Ramón, segítenél? - Igen.
Rég nem járt ott senki.
- Nem? - Hát nem.
- Arra célzol, hogy lopjunk? - Lopás? Ugyan, Mary!
Hiszen az egy hatalmas, pénzes projekt,
amiről én beszélek, az csepp a tengerben.
- Pénzes az eszed tokja. - Dehát az.
Ráadásul tudtukon kívül, a legkisebb erőfeszítés nélkül
egy jó ügyben segíthetik a rászorulókat.
- Jó ügyben? - Igen. Mindenki nyer.
Jól hangzik
- Jó. - Mi Hugóval kiszálltunk.
- Ne csináld, Mary! - Hugo!
- Hagyd abba, megyünk! - Miért?
Ha maradsz, börtönbe kerülsz. Gyere!
- Eltúlzod, Mary! - A nagy túrót, azt nektek!
- Ne! Mi történt, drágám! - Olyan goromba.
Hogy szervezzük meg…
az „önadományozást,” hogy hozzuk el az anyagot?
Horacio tudja, de ellenünk van.
Azt hiszem, tudok valakit, aki segíthet.
Nem néztem ki belőled, Lore.
- Mit? - A kapcsolataidat, satöbbi.
Pedig már kislány korom óta szövevényes a kapcsolati hálóm, Marty.
Rám öntötted.
- Főnök! - Üdv, Nancy!
- Kér egy csésze teát? - Nem, köszönöm.
- Kérdezhetek valamit? - Persze.
Elmondaná, hogy egy magamfajta fickó
hogy sétálhat be észrevétlenül az ön környékére?
Ha az ön fajtáját látnám a környékemen, azt gondolnám:
„Mit keres itt ez a ficsúr?”
- Minden tisztelem. - Persze.
Nem veszélyes környék, ha esetleg ettől tart.
Dehogy, nem emiatt kérdeztem.
Ha mondjuk egy helyi képviselő, az orvos vagy a pap barátjaként jár ott…
Az elég jó kifogás arra…
hogy megforduljon ott.
Parancsol teát?
Nem, köszönöm.
TŰNÉS, MORETTI! EZ A MI OTTHONUNK!
Eltévedtél, szépfiú?
Helló! A papot keresem.
A temetőben van.
Meghalt valaki?
Igen, a pap. Két éve.
Nahát, szar ügy.
Mi történt vele?
Szívrohamot kapott egy mise kellős közepén.
A rokona vagy?
Igen.
A másod-unokatestvére.
- Ó. - Beszélj Ramón Acuñával!
Jó barátok voltak. A rendelőnél megtalálod.
- A rendelőnél? - Igen.
Fordulj be a sarkon, aztán két tömb után
menj jobbra!
Lesz ott egy zöld kapu Szent Expeditus képmásával.
Megtalálod. Ramón Acuña.
- Köszönöm. - Nincs mit.
Szia!
Turista vagy?
Igen… nem… vagyis olyasmi.
„Igen, nem, olyasmi.”
A pappal szeretnék beszélni, de azt mondták, meghalt,
- ezért Ramónt keresem. - Ismered Vázquezéket?
Igen, ismerem őket.
Tita barátként fogadott.
Igen?
Jól megy az üzlet?
Persze. Szívesen látunk.
- Az a fasz nem akarta ideadni. - Tedd a hűtőbe!
Hé! Te nem idevalósi vagy.
- Nem. - Ki vagy te? Egy barom a városházáról?
Dehogy, nyugalom! A paphoz jöttem.
Ja, a pap már nincs köztünk.
Nincs… elment.
Nem úgy értem, hogy elköltözött.
- Eltávozott. - Meghalt.
Igen. Alulról szagolja az ibolyát.
Ramón jó barátja volt Ramiro atyának.
Igen, igazából őt keresem.
Ja, ott lesz a rendelőnél. Felújítják.
A nővérem ott fog dolgozni, ha elkészülnek vele.
Ott találod a rendelőt, a zöld kapu mögött.
Ott…
- Arra, lesz ott egy… - Köszi.
Zöld kapu.
Vigyázzon az emelőcsigával, le fog szakadni! El onnan!
Ramón, jól vagy?
Kutya bajom.
Te meg ki vagy?
- Juannak hívnak. - Az önkormányzatnál dolgozol?
- A paphoz jöttem, a kuzinom. - Meghalt.
Igen, az előbb tudtam meg. Rég nem láttam.
A barátom volt. Ramón vagyok.
- Őszinte részvétem. Juan. - Cacho.
Ricky.
Valeria.
Örvendek.
Évekig parlagon hevert az épület, ugye? Egy-két évig?
Nem, három éve hagyták félbe.
Honnan tudja? A szakmában dolgozik?
Építkezésekkel foglalkoztam.
Az építőiparban dolgozott?
- Igen. - Azzal a kézzel?
Igen, ezzel. Miért? Az utóbbi években bedugtak egy irodába.
Értem.
- Folytatjátok? - Igen, a körülmények miatt.
Az önkormányzat kilakoltatna minket.
Felvásárolnák a házainkat, hogy szabadidőközpontot építsenek.
Ez egy lakásszövetkezet, mindannyiunknak bele kell egyeznie.
Van, aki nem akar elmenni. Kemény.
Láttam a plakátokat az utcán.
Martin és Pollo nincs itt?
Nem jöttek el.
- Értem. - Hé…
Szeretnék, ha segítenék? Épp nincs semmi dolgom.
Nincs pénzünk, ha azért kérdezi.
Nem pénzért tenném.
Semmit sem várok érte. Csak segítenék,
amíg nincs más dolgom.
- Mit gondolsz, Ricky? - Persze, miért ne?
Csatlakoztál az ügyünkhöz.
Szólj, ha megérkeztek, Ramón!
Sziasztok!
- Jó, add ide! Újra megpróbálom. - Oké, miben segíthetek?
Húzd! Úgy! Gyerünk!
- Hali! - Sziasztok!
- Helló! - Mi újság?
- Ő Juan, segít nekünk. - Ó.
- A pap unokatestvére. - Szia! Lore vagyok.
Lássuk!
- Lore, várj! - Lent fogd meg!
Ez nagyon ízlik.
Kértek sütit? Juan?
Kösz, nem eszem szénhidrátot.
Csak viccelek.
Melyiket?
SZERETÜNK, VALE! PEDRO ÉS TIAGO. ÖRÖKRE.
Tiago, menj el Lore-hoz, kérj ebből, majd később kifizetem, jó?
- Oké. - Kész vagy?
- Jól néz ki. - Tetszik?
Indulok.
- Helló! - Sziasztok!
Juan segít a rendelőnél. Ő Tiago, a fiam.
- Szia, kishaver! - Üdv.
- Hogy jutok ki? - Arra.
- Kísérd el! - Oké.
Akkor holnap találkozunk?
- Persze. - Remek.
Köszi a segítséget.
Pont olyan, mint az apáé.
- Vagány. - Ugye?
- Mivel foglalkozik apukád? - Meghalt egy balesetben.
- Sajnálom. - Semmi vész.
Régen történt?
Anyukám szülinapján.
- Mikor van anyukád szülinapja? - Április 4-én.
Ő gonosz. Azt akarja, hogy elmenjünk innen.
Horaciónak hívják.
Hát, én most megyek. Arra lesz a kijárat, oké?
Köszönöm.
- Helló! - Szia!
Ne már!
Úgy hazudsz, mint egy gyerek. Hazug!
Mi a faszt kerestél ott? Mi a picsa ez az egész?
Carla, a segítségedet kérem.
Az El Progresóba vezető úton hagytam a kocsit.
Kérlek, küldj érte autómentőt! Köszi. Majd megmagyarázom,
- Már bocs, de kutyaszarba léptél? - Igen.
Főnök! Ha már nem kellek, hazamennék.
- Köszönöm, Nancy, viszlát! - Viszlát!
Főnök, kérdezhetek valamit?
Elárulná, mi a fenére készül?
- Mi? - Mégis…?
Elnézést kérek! Holnap jövök.
Nancy, jöjjön vissza!
A beültetett szívet egy el progresói férfitől kaptam.
Pedro Vázqueznek hívták.
Ezért kérdezett a környékemről?
Igen. Egyébként a tanácsa nem igazán vált be.
- A pap két éve meghalt. - Odament?
- Igen. - De hát…
Mit tudott meg?
Építőmunkás volt.
Mindenki kedvelte.
Találkoztam a feleségével és a fiával, Tiagóval, jó gyerek.
Hiányolja az apját.
Balesetben halt meg.
Jó, de ezzel vége.
Elment, és találkozott velük.
Mondjon hálát istennek, legyen hálás ennek a Pedrónak is,
de élje tovább az életét!
Éppen egy közösségi rendelő felújításán dolgoznak.
hogy a város ne lakoltathassa ki őket.
Ma segítettem nekik.
Ez mind szép, jó segíteni másokon,
- de elég! - Igen.
Főnök, ön egy nagyon elfoglalt ember. Legyen esze!
- Holnap visszamegyek. De. - Mi az ördög? Ne!
Nagy bajba kerülhet, komolyan!
Megyek. Holnap jövök.
Viszlát holnap!
Ezek a férjem, Pepe ruhái.
A sportcipő jó lesz önre, neki is 42-es a lába.
Köszönöm.
Nem jó, túl rövid az ujja.
Hajtsa fel!
Úgy!
Miért vág ilyen képet, Nancy?
Ó, hát persze.
Mondja csak, mivel jár oda dolgozni?
Hogy érti? Az autómmal.
- A sajátjával? - Aha.
Arra a környékre nem mehet Audival!
Most, hogy mondja, volt egy kis gond az abronccsal.
Na igen…
Mostantól busszal jár.
Úgy akar kinézni, mint ők?
Nos, akkor úgy fog utazni, mint az átlagemberek.
Az utcában felszáll a 276-os buszra. Egy oszlop jelzi a járatszámot.
Oké, de nem vagyok hülye.
Tudom, hogy működik a tömegközlekedés.
Jó, szóval kimegyek az utcára…. Mi az? Miért csinálja ezt?
Miért vág ilyen arcot? Kimegyek, felszállok a 256-osra….
- És ennyi. - Dehogy is ennyi.
Főleg, hogy ez a 276-os busz. A Campichuelo utcán átszáll a 121-esre.
Két busz kell?
Jesszusom, főnök!
Ezt az utat 12 éve minden átkozott reggel megteszem.
Vonattal és két busszal jutok el ide.
Rendben.
Nem érek oda a találkozóra, Tony.
Tessék? Miért? Mindenki itt van. Hol vagy?
Valami közbejött.
Mégis micsoda?
Moretti már elindult.
Mondd, hogy nem vagyok jól. Tud a műtétről.
- Nő van a dologban? - Olyasmi, Tony.
Megjött Moretti.
Nem hazudhatok a képébe.
Ugyan, hisz ügyvéd vagy, hagyd ezt!
Jó napot kívánok, uram!
- Üdvözlöm. - Hogy van az emberünk?
Vele beszélek. Carla, kikísérnéd a polgármester urat?
- Erre tessék! - Egy perc, és megyek.
- Le fog szállni? - Leszállni? Hol?
- Megbocsát egy percre? Most… - Átengedne?
Hé!
Kinyitná az ajtót? Épp kiraboltak.
Sofőr!
Hát…
A múltkor erre járt az a barom, Horacio
a két másik barommal, Babival és Sangríával,
és amikor idenéztek, azt kiabáltam:
„Hé, mit bámultok, te barmok?”
Játszották a hülyét, aztán leléptek.
Pollo, ne keménykedj azokkal a gennyládákkal, még megvernek!
Nem gennyládák, hanem barmok.
- Idehoznád a másik vödröt? - Persze.
- Juan, kérsz egy matét? - Nem, köszi.
- Helló! Látom, sokat haladtatok. - Szia!
- Ugye? - Hoztak még egy adag téglát.
Ahonnan Lore mondta.
- Egy nap börtönbe zárnak miatta. - Hiányozni fogok?
Még szép.
A nemes célért rosszat tesztek?
Ez a te órád? Nem semmi, te kurafi!
Egy árustól vettem az állomáson.
Mennyi az idő?
Megállt. Valaki tudja, hány óra van?
Nemrég 10:45 volt, most 10:50 lehet.
Mennem kell dolgozni.
Szólj Calinak, hogy ott vacsorázok a nővéremmel,
adjon kedvezményt a vén kujon!
A múltkor teljes árat fizettem.
Persze, szólok neki. Oké, sziasztok!
- Szia! - Majd hívlak, Lore.
- Hol dolgozik Vale? - A Parrilla La Argentinában.
Grillétterem a főutcán, finom az étel.
Na igen, nagyon finom az étel.
Beugorhatnál.
Kérek egy matét!
Ezt az irodából küldték. Mobiltelefon.
- Ja igen, köszönöm. - Zuhanyozzon, és feküdjön le!
Megismerte a kétkezi munkát?
Vigyázzon!
Nancy,
Pepének megvan még az a furgonja?
- A Rastrojero? Igen. - Bérbe adná nekem?
Minek?
Kéne pár hétre. Ideadná a férje?
Nem tudom, azzal dolgozik.
Értem.
Cserébe kölcsönadnám a cég egyik teherautóját.
Kérdezze meg, és szóljon!
Köszönöm.
A sok csóró, gátlástalan söpredék!
Várjon, uraság! Miről beszél?
De jó társaság ez egy nemes léleknek.
Szegénykém!
- A nyugat bűnétől, mocskától szennyesen. - Igen uram!
- Ámen! - Ámen és dollárok!
Csodás beszéd! Fantasztikus este.
- Emlékszel, hol kötöttem ki? - Igen.
Anyaszült meztelenül ébredtem a medence szivattyúja mögött.
- A kertész talált rám, emlékszel? - Hogy felejthetném el?
Jesszus, hogy összecsipkedtek a hangyák. Őrült este volt!
Tudod, én már…
- Nem az vagyok. - De igen.
- Hát nem. - De, de!
Az nem én vagyok.
- Aggaszt, mikor ilyeneket mondasz. - Nem érted?
Komolyan beszélek. Javamra változtam?
- Nem, idiótán viselkedsz. - Ez a pasas volt az idióta.
- Dehogy. - Idiótaként éltem le 44 évet.
Megváltoztam.
Tudom, nehéz ezt megérteni,
de azt a videót látva az az első gondolatom,
hogy soha többé nem hívnám meg azokat az embereket,
a beszédem pedig szánalmas.
Bizonyos dolgok már nem érdekelnek
és olyasmik foglalkoztatnak, amik eddig nem.
Például az a környék.
Igen, például az. Jót tesz nekem.
Szóval visszamentél.
Igen.
Borzalmas dologra ébresztett rá.
Még soha semmit nem tettem önzetlenül.
Szerinted tényleg jogunk van kitenni onnan a lakókat?
- Gondolj bele! - Én?
- Aha. - Gondoljak bele?
Oké, akarod tudni, mit gondolok?
Figyelj! A nagy változósdit
- tökéletesen megértem. - Kétlem.
A szívátültetés és a 44 éves életkor az egzisztenciális válság receptje.
Ez érthető, de elég legyen!
Fejezd be! Hallgass meg egy pillanatra!
Valamit tegyünk rendbe abban a zavarodott fejedben!
- Tudod, ki vagy? - Persze.
Juan Manuel Guerrico vagy, a Concretar elnöke.
Te beszélted rá Morettit a projektre.
Te vagy a legérdekeltebb abban,
hogy azok az emberek, akiknek most olyan nagyon segítesz, elmenjenek onnan.
- Tudom, nehéz megérteni… - Nem nehéz,
hanem gyötrelmes. Számomra lehetetlen.
Szétmegy az agyam.
Az üzleti érdekeim ellen teszek, de kiállok az emberi értékeim mellett.
Idefigyelj, Ernesto „Che” Guevara!
Én ettől megőrülök.
Idegösszeomlásom lesz. Nem csak a szemem, hanem a segglyukam is ráng az idegtől!
Mióta vannak neked „emberi értékeid”?
PARRILLA LA ARGENTINA
De jó kocsit szereztél, haver!
Vadonatúj.
Szeretnék a platón utazni.
Később elviszlek. Cacho! Az unokatesóm kölcsönadta.
- Mit gondolsz? - Szép.
Remekül jön. Nézd, Marty! Felrakodhatunk, és elhozhatjuk az anyagot.
- Gyorsabban. - Szuper.
Ezt írd le! Harminc…
- Pollo! Láttad Tiagót? - Nem láttam.
- Láttátok Tiagót? - Nem.
- Te sem? - Nem.
Sehol sem találom.
- Na? - Semmi…
- Menjünk! - Köszi.
- Gyerekek, láttátok Tiagót? - Nem járt erre.
- Nem? - Nem.
Állj meg!
- Láttad Tiagót? - Nem.
Láttad Tiagót?
- Te láttad? - Nem, én sem.
- Szia… - Láttad Tiagót?
Nem, miért?
PEDRO EMANUEL VÁZQUEZ
Szia, Tiago!
Anyukád aggódik.
Nem mehetsz el úgy, hogy nem szólsz senkinek.
Szereted a motorokat?
Tessék?
- Szereted a motorokat? - Igen.
Nagyon, kettő is volt.
Apával venni akartunk egyet.
Perselyben gyűjtöttük rá a pénz.
Anya nem tud róla.
- Ne mondd el neki! - Ne aggódj!
Leülhetek melléd egy kicsit?
Ja, persze.
- Megnézhetem? - Igen.
Ez is tetszett apának.
Hű, klassz motor.
- Igen, menő. - Az.
Az egy rohadt barom! Nézd, Vale!
Tiago, hogy képzelted, hogy csak úgy eltűnsz?
Hol voltál?
Meglátogattam apát.
Jaj, kincsem!
Én kicsi barmom!
Nyugi, Pollo! Kutya baja, él.
- Ne légy tapintatlan! - Nem jutott eszedbe?
Egy ember tette?
- Igen. - Hánykor?
Hajnali 3 óra 17-kor.
Jó, kérem, állítsa le a felvételt!
Közelítsen rá!
Az a bűnöző a fivérem kiköpött mása, nem?
Köszönöm, Mauro. Elmehet.
Deborah, a testvéred nem tud a raktár helyéről,
az irodát sem találja. Kizárt, hogy ő tette.
Nézd, újabban én semmit sem zárnék ki,
ha Juanról van szó.
- Jó. - Nem!
- Helló! - Sziasztok!
- Ma edzésed lesz, el ne felejtsd! - Nem fogom.
- Mi ez a sok minden? - A vakolathoz kell.
Honnan vannak?
Egy félbehagyott külvárosi építkezésről.
Az unokatesóm, Tony említette, hát elmentem.
Ó, értem. Nagyszerű.
Ne nézz így rám, te kezdted!
Oké, köszönjük.
Felveszlek a WhatsApp-csoportba, hogy beszélhessünk.
Vártok egy percet?
- Mennem kell, késésben vagyok. - Már jövök is.
- Azta! Nézd! Apának ez tetszett. Köszi! - Tényleg.
Jó, később benézek.
- Én akkor már nem leszek itt. - Oké.
- Mit csinálsz, ha nem jössz be? - Jó reggelt!
- Hogy vagy? Mizu? - Mivel foglalkozol az irodán kívül?
Nem is tudom.
Teniszezek, barátokkal lógok, élem az életem.
Miért?
Neked adom az egyik kézkrémemet.
Szobrászkodni tanulok.
Ó, csak nem cementtel dolgozol?
Agyaggal.
Nahát!
Hogy az agyag így roncsolja a bőrt!
Úgy tűnik, ez ilyen.
Az egyik raktárunkból építőanyagok tűntek el.
- Apropó, cement… - Hát ez szívás.
Tonyval megnéztük a biztonsági felvételeket…
A tolvaj megtévesztésig hasonlított rád.
Most gyanúsítgatsz?
Te voltál az?
Nem.
Furcsán viselkedsz mostanában. Olyasmiket csinálsz, amiket régen nem.
Figyelj, tesókám! Hagyjuk ezt a beszélgetést,
mert ismerlek, nem lesz jó vége.
Pályázati dokumentumok.
Írd alá, kérlek!
Majd ha lesz rá időm.
Nem, most kell.
- Szeretném elolvasni. - Már vagy 20-szor olvastad.
Mi a baj?
Azok a barmok tegnap este mindent szétvertek.
Alkut köthettek a városházával.
Még szép! Én mondtam, hogy láttam őket a benzinkútnál csevegni.
- Háromszor mondtad, Lore. - Jó, de igaza volt.
Nézzétek, mennyit dolgoztatok!
- Nem adhatjuk fel, végig kell csinálni. - Helyrehozzuk, az Istenit!
Hogy lettél hitelen Optimista uraság?
- Vigyáznunk kell, nehogy megismétlődjön. - Sokan vagyunk, majd felváltva őrködünk.
Pontosan.
- Ma este ráérek. - Én is.
- Alkossunk csoportokat! - Jó.
Kivel leszek?
Nem is csinálunk semmit. Süketek vagytok?
Felvettelek a csoportba.
- Ott vagy. - Szuper.
- Elnémítod, vagy… - Hé!
- Megint? - …megőrjít.
Dehogy, nyugi! Igen, elindultam.
Mi történt?
Semmi, csak Sofía ma belázasodott.
Lement, de újra 39°, be kell vinni a sürgősségire.
- Jaj! - Sajnálom.
- Menj! - Köszi.
Tudok adni Tiago gyógyszereiből, ha kell.
Nem fontos, van még otthon,
- de majd szólok. - Jó.
- Szia! - Sziasztok!
- Mennem kell. - Mégy?
- Sofia lázas. - Ja… Értem…
Tessék, melegedjetek fel!
Köszi.
Hajnali kettőkor váltunk Cachóval és Pollóval.
Okés, csajszi.
Hány éves Sofia? A lánya?
- Öt. - Ötéves.
Szegénykém!
Van gyereked?
Nincs.
Hogyhogy?
Nem akartál vagy csak nem jött össze?
- Nem volt se feleségem, se élettársam. - Ó.
Nem is kérdeztem, hol laksz.
Temperley-ben.
- Idáig jöttél, hogy segíts nekünk? - Rosszul tettem?
Hát, csak furcsa.
- Segíteni furcsa dolog? - Nem kéne, hogy az legyen, de igen.
Nagyon sokáig tévelyegtem…
végül ide sodort az élet.
Már jól vagyok.
Itt jó nekem.
Börtönben ültél?
Miből gondolod? Dehogy.
Nem.
Az első találkozáskor azt mondtad, sok időt töltöttél távol
a várostól, a családodtól. Mint általában a börtönviseltek.
Vagy mint azok, akik utazgatnak, nem igaz?
Sokáig Chilében éltem, ott lakik a család.
Ja.
Én is kérdezhetek valamit?
Persze.
Mindig voltak bizalmi problémáid,
vagy csak Pedro halála óta?
Sajnálom, ha rosszul érint.
Nem, semmi gond.
Nagyon szerettem Pedrót.
Nagyon-nagyon,
Pedro igazán…
jó ember volt.
A világnak sok Pedróra lenne szüksége.
Néha tényleg nem értem Isten akaratát.
Na jó.
Köszönöm.
Jó pihenést!
Neked is.
- Állj! - Kifelé!
Csigavér, ne izgasd magad!
Húzzunk innen!
Mi történt?
Mi történt veled?
Az egyik fickó Horacio haverja, a másikat nem ismerem.
Jaj, már megint!
Hát, ez csak víz.
Elromlott fagyasztó, bocsi.
Ne aggódj miatta! Mindegy, nem kell.
Ne, maradj csak!
Maradj itt!
Jól vagy? Szükséged van valamire?
- Kell még párna? - Köszi.
Szívesen.
Jól van.
Minden rendben.
- Minden rendben. - Igen.
- Aludj jól! - Te is.
Oké.
Manuel?
Mi a…? Jól vagy? Mi történt?
- Hagyd, megvagyok. - Mit csináltál…?
- Miért ezt a vackot vezeted? - Mit keresel itt ilyenkor?
Ma van a szokásos csütörtöki munkareggeli.
Hé!
Súlyosabb a baj, mint hittem.
Hölgyeim, ezt a kellemes meglepetést! Örvendek a szerencsémnek.
Aláírni jöttetek?
Bűnöző vagy Horacio, jó érzés sem szorult beléd.
Nem érdekel, ha valamiért el akarsz innen menni,
tőlem csomagolhatsz. De amit a verőembereid tettek
tegnap és tegnap előtt, amiatt börtönbe kerülhetnél.
- Remélem, ez világos. - De erőszakos valaki.
Azért végre elárulhatnátok hogy mi a fenéről beszéltek!
Ne játszd a hülyét, Horacio, nem félünk tőled.
Miért kéne félned tőlem? Nem igazán értem.
Összeveretted Juant és leromboltattad a rendelőt.
Folytassátok csak a pusztítást,
mi mindent rendbe hozunk.
Harc nélkül nem adjuk fel.
Lássuk, jól értem-e!
A kis víg özvegy idejött, hogy megfenyegessen engem?
Ne!
Ne…
- Tényleg egy rohadt barom vagy. - Menjünk már!
Pontosan az vagy. Egy rohadt barom!
Mondd csak meg a magadét, víg özvegy!
- Tűnés! - Indulás! Menjünk, Valeria!
A férjed még ki sem hűlt!
Nem, megyünk tovább! Arra, gyere!
Nem mondhatok igazat, mert vissza kell mennem, érted?
Miért kéne visszamenned?
Ne gyere nekem az érzelmekkel,
beszélj konkrétan, hogy értsem!
Miért?
Bűntudatod van, mert ő halott, te meg élsz?
- Pedrónak hívják. - Hívták!
- Pedrónak hívták, de meghalt. - Elég!
Nehéz szavakba önteni,
amit most érzek, amin átmegyek.
Jó, ne aggódj! Semmi gond.
Ha nem haragszol, fürödnék. Egyedül.
Oké. Megvárlak, hogy együtt menjünk az irodába.
- Vagy inkább a „közjónak” áldoznád magad? - Pontosan, megyek is.
Kiváló.
Szeretnéd mindenünket lerombolni? Akkor csináld, baszki!
Juan!
- Juan! - Helló!
Sziasztok!
Tegnap láttam, hogy elromlott a fagyasztó,
ezzel hálálnám meg a gondoskodást.
De szuper!
- Hívj valakit segíteni! - Oké.
- Befelé! - Anya, ne már!
Gyerünk, Tiago!
Honnan van pénzed új fagyasztóra?
Bocsi, de nem értem, miből telik neked annyi mindenre.
Tolvajnak nézel?
Komolyan kérdezem.
Van megtakarításom. Végigdolgoztam az életem, meg akartalak lepni.
Hiba volt.
Ne, várj!
Nem szoktam hozzá, hogy hirtelen megkapjam, ami kell.
Ez nekem… új.
Sajnálom.
- Leszedhetem? - Igen.
- Tiago! - Tiago!
- Menj, hívj ide egy szomszédot! - Jó.
Nincsenek lányok, csak hárman vagyunk.
Igen.
- Komolyan? - A tajvani csaj az ujjai köré csavarta.
Megyek, amint a fiúkkal végeztem.
- Szerelmes vagy? - Mi?
- Szerelmes vagy az özvegybe? - Leakadnál végre a témáról?
Szerelmes vagy.
Azt még értettem, hogy tudni szeretnéd, honnan, kitől kaptad a szívet…
Elvégre most a te mellkasodban dobog. Eddig értem.
Sőt, segítettem kideríteni, igaz?
Az a tény, hogy beleszerettél az illető özvegyébe, Juan, már túl sok!
Igaz. Nem tudom, helyes-e ez.
De talán át kellene élned mindazt, amin átmentem,
ahhoz, hogy megértsd.
Ez olyan…
mint egy ébredés.
Mit fogsz tenni?
Mi a nagy terved?
Mindent magad mögött hagysz hogy egyszerű, szerény életet élhess…
olyan igaz emberek között, akiknek valódi problémáik vannak?
Nem muszáj állandóan szarkasztikus faszfejnek lenned.
Tanácstalan vagyok,
de azt tudom, hogy…
ezt az életet…
már nem igazán élvezem.
Talán fenntartani sem tudom.
Gyere, táncoljunk!
- Nem, kétballábas vagyok. Ne! - Ugyan!
Született tehetség vagy.
Ramón, rögzíts egy videót!
Jöhet? Van mit ünnepelnünk ma este.
Holnap, azaz június 25-én megnyitjuk a rendelőt és az idősek klubját!
Ez az El Progreso lakóinak köszönhető, akik nem akarták elhagyni az otthonukat.
Nem is megyünk sehová!
- Így van. - Nem megyünk sehova!
Az El Progreso tartja magát!
Hé, rohadt barmok!
Mosod ki a szád? Nem látod, hogy videóznak?
Odanézzetek!
Mi az? Már nem kell összetartanunk?
Oké.
Mondj már valamit!
- Meggondolta magát. Ahogy én is. - Igen.
Nagyszerű!
Táncoljunk!
Hé, Marty! Egész este nem táncoltál velem.
- Csak nem kerülsz? - Miért tenném?
- Na, gyere ide! - Te kerülsz engem!
Szia, Juan! Jössz holnap?
- Igen, óriási! - Szia, Vale!
- Mi a baj? Nem indul be? - Hát nem.
- Nem tudom, miért. - Lefulladt a motor?
Gőzöm sincs.
- Nyisd fel! - Hideg van.
- Hiányzik az aksi. - Micsoda?
Azok a tetvek vitték el!
Állj! Engedd el, Cacho!
Holnap szerzek másikat.
Nem akarok bajt. Hagyd!
Nézd csak meg őket!
Egy jó bor…
és a pancsolt szesz.
Rajta!
Tovább kell lépned!
Ez rendben van.
Rendben van,
Gyere, Cacho!
Menjünk haza!
- Helló! - Sziasztok!
Túl későre jár, hogy egyedül menj a buszhoz, nálam alszol?
- Ráadásul hideg is van. - Igen.
De holnap dolgom lesz.
Jól érzem magam veled.
Szeretném, ha lassan haladnánk, jó?
Benne vagyok.
Aranyom!
Kitakarítottam a házat.
Köszönöm, Nora.
Szívesen.
- Viszlát holnap! - Jó éjt!
Holnap találkozunk.
- Vesztettünk! - Még nem olvastam végig.
- Egy hetünk van aláírni, vagy pápá. - Hadd olvassam végig! Nem lehet!
De, az építőcég, a Concretar kft. már aláírta.
Pollónak volt igaza.
Rohadt barmok!
- Majd gyere be a boltba! - Jó.
JUAN HÍVÁS…
CONCRETAR A VÁROSFEJLESZTÉS ÚJ JÖVŐKÉPE
CONCRETAR KFT.
Gratulálunk!
Hétfőn, 14-én végre megkezdhetjük az építkezést.
Nem veszek részt benne.
Parancsolsz?
Lemondok a cég elnöki posztjáról.
Hogyan?
Jézusom, Juan Manuel!
Döntöttem.
Az El Progresóból keresi önt egy hölgy.
Zaklatottnak tűnik.
Asszonyom, kérem, távozzon!
Nem, hívják ide!
Használja a csipogóját!
- Tudja, hogy én keresem? - Igen.
Intézem, Gustavo!
Az egész cég a tiéd?
Kihasználtál minket?
Dehogy használtalak ki.
Véletlen egybeesés.
Teljesen hülyének nézel? Szegény kis idiótának, aki…
mindent elhisz, amit mondasz?
Na? Juan? Manuel? Mi az igazi neved?
Juan Manuel.
- Juan Manuel. - Nem mondhattam el, ki vagyok.
- Miért? - Sajnálom…
Tessék? Az aláírásról akartál győzködni minket?
A polgármester nem tudott beszélni Horacióval,
ezért… téged küldött maga helyett?
Láttál te engem egyszer is győzködni bárkit?
A ti oldalatokon álltam,
értetek harcoltam.
- Igazán? - Igen.
Akkor miért jöttél oda? Nem értem.
Meg akartalak ismerni.
Téged és Tiagót.
Most sem értem.
Tudnom kellett, ki volt a donor.
CONCRETAR
Vacsoráztál már?
PARRILLA LA ARGENTINA
„Határozottan ellenezzük, hogy felszólítsanak otthonaink elhagyására
és ellenállunk, ha erőszakkal lakoltatnának ki minket.”
Tökéletes.
Innen kezdődne.
Itt két bejáratot és egy rámpát alakítanánk ki a járókelőknek.
KÖZÖSSÉGI RENDELŐ
Hé, megjöttek a rohadt barmok!
TULAJDONHOZ VALÓ JOG
Jó napot!
Köveket hoztatok?
És te, Sangría?
Az a polgármester kocsija.
Jó. Érkezik a polgármester,
ezért alakítsunk ki itt egy élőláncot!
Fogjuk meg egymás kezét, maradjunk békések!
A sajtó kérdezni fog, de hallgatunk.
Kérem az aktát!
- Ezt miért kaptam? - Sértegesd!
- Azt mondtad, senkit se sértegessek. - Most lehet!
- Ja! Rohadt barom! - Úgy bizony!
Ide senki sem azért jött, hogy kilakoltassa önöket.
Építkezéseket és fejlesztéseket hajtunk végre a negyedben.
A Concretar vállalat végzi a munkálatokat.
Íme, az önkormányzati határozat.
Mit mond? Nem hallok semmit.
Ez micsoda?
Két rendelet.
Az egyik ahhoz, hogy mindenki nyilvántartásba vehesse az ingatlanát,
a másik pedig engedély a környék átalakításához.
Átalakítás?
Építünk önöknek klubhelyiséget, parkot,
rendelőt és szennyvízcsatornát,
ellátjuk önöket napelemmel és wifivel,
felújítjuk az arra rászoruló házakat
és lesz egy közösségi terem rendezvények számára.
Szép terv, Moretti!
Rohadt barom!
Ne most!
- Jó értelemben mondtam. - Akkor rendben.
Mit keresel itt? Nem látunk szívesen.
Guerrico! Nem tudtam, hogy eljön.
Kicsit változott a terv.
Juan Manuel Guerrico készítette az építési terveket,
ő irányítja majd az átalakítást.
Mérnök vagyok és van egy építőcégem.
Ezt sem árultam el nektek.
Bocsánatot kérek.
- Elnézést, nyilatkozok a sajtónak. - Polgármester úr!
Számomra a város az első, valamint az, hogy a lakói megkapják, amit érdemelnek.
Az El Progreso fejlesztése régóta esedékes, állunk szolgálatukra.
A feliratot fordította: Poór Anikó