Downloaded from YTS.BZ
Official YIFY movies site: YTS.BZ
Det er mange mennesker i denne verden.
De som er friske og ikke syke. De som er menn, og ikke kvinner.
De som er kloke, ikke dumme. Vakre og ikke stygge.
Og så er det de som er alt på én gang.
Baldur og Arni var både friske, vakre og kloke.
De var sønner av storhøvdingen.
En gang hjemme fra et tokt, ga han dem en øks med skaft av perlemor -
- fra havene på baksiden av verden.
Men en sommerdag kom bygda under angrep og alle måtte søke dekning.
For den lille Baldur var øksen for tung, og det kostet ham tid.
Baldur mistet sin venstre arm den dagen -
- og hans virkelighet ble forandret for evig og alltid.
Følelsen av å være annerledes og utstøtt tæret på sinnet hans -
- og plutselig visste ikke Baldur lenger hvem han var.
Han følte seg hverken frisk, klok eller vakker lenger.
Han var blitt mindre verdt enn de andre.
Storhøvdingen, som hadde sverget på at alle var like mye verdt -
- kunne ikke bare se på mens hans yngste sønn gikk til grunne.
Han bestemte seg for at alle gutter, menn, gamle og nyfødte -
- under hans stordømme også skulle gi sin venstre arm.
Han visste at hvis alle er gått i stykker, er ingen gått i stykker.
Og når Baldurs virkelighet ikke kunne forandres -
- så måtte virkeligheten rundt ham forandre seg i stedet.
DEN SISTE VIKING
... tvang ranere seg adgang -
- til verdihåndteringssentralen Loomis i Glostrup.
Ranerne beskrives som brutale og svært målrettet.
Flere vitner har sett to biler i området på gjerningstidspunktet.
Hva skjer, Anker?
Pakk en reiseveske til meg, Freja. Og finn passet. Nå!
Hold opp nå. Slutt med det der! Hjelp meg!
- Manfred ... - Vi skal grille i kveld.
- Vi skal ha store hakkebiffer. - Jeg blir nødt til å reise bort.
- Du må gjøre noe for meg. - Hvor skal du hen?
- Alt blir bra. Freja er her. - Jeg vil jo at du også er her.
Jeg kommer jo tilbake, hva? Denne nøkkelen må du spise ...
Noen ganger må du la meg snakke ferdig først.
Når den kommer ut, så svelg den igjen, inntil alt er sikkert.
Hører du hva jeg sier?
På togstasjonen, skap nummer 23. Du har nøkkelen nå.
I det skapet er det en veske. Grav den ned i skogen oppe ved mors hus -
- ved det gamle eikebordet der vi holdt bursdagen din.
Kan du gjøre det for meg? Du er den eneste jeg kan stole på.
- Kan jeg begrave den et annet sted? - Anker, du må komme.
Anker.
RAN AV PENGETRANSPORT
Hvem er du, Anker?
Jeg er Anker. Jeg er Anker Andersen.
Er du mønsterfangen, som fortjener å få prøveløslatelse -
- eller Anker som slo en medinnsatt 31 ganger -
- fordi han sølte kaffe over sudokuen din?
Eller Anker som raner en penge- transport og medvirker til mord?
Jeg er mange ting, men jeg er ikke morder.
Jeg har aldri drept noen.
Jeg har hatt mye sinne i meg, mot mange mennesker.
Mot min familie. Mot min far ...
... fordi han forlot oss. Mot min bror.
Men jeg har fått orden på temperamentet mitt og meg selv.
Hva har du å si til at 41,2 millioner aldri har blitt funnet?
Jeg har ... Jeg har gjennomgått dette forløpet med dere mange ganger.
Hadde jeg visst hvor pengene var, så hadde jeg fortalt det for lengst.
Hør her. Jeg er stoffri, og jeg har ikke drukket på 11 år.
Jeg er ikke voldelig mer. Jeg vet ikke hva mer jeg skal kunne gjøre.
Jeg kan bare si at jeg er en annen enn jeg var den gangen.
VELKOMMEN HJEM FRA FENGSELET ANKER
- Vil du ikke lukke opp? - Nei. Jeg venter litt til.
Kan du ...
- Hei du, broren min. - Hei.
Han har kjøpt 60 av dine yndlingsrundstykker.
Han har ikke sovet på en uke.
Tror du det er nok rundstykker? Eller hva, Manfred?
- Det glemte jeg. Han heter John nå. - Hvorfor det?
Fordi han ikke vil hete Manfred. Alle kaller ham John.
De blomstene har John plukket og tørket og klistret dem opp sånn.
Det er kjempefint. Hvorfor faen vil du ikke hete Manfred mer?
- Hva er det? - Nei, John ...
Hold opp med det der.
Du kan ikke bare komme hjem og tro at alt er det samme.
Alt har blitt verre siden mor døde.
Han har savnet deg så veldig, og nå tror han at du drar igjen.
Kan du ikke si unnskyld og si at du skal bli nå?
Jeg tenker å kjøre meg en tur. Opp til mors hus eller noe.
Det er en god idé. Så kan dere bli der oppe noen dager.
De som har kjøpt huset leier ut til Airbnb.
Men bare husk å kalle ham John, ok? John?
Huff, det må du unnskylde. Det ble veldig dramatisk.
Hva faen gjør du? Vi har ikke mer med hverandre å gjøre, Flemming.
Jeg må ha alle penga dine, Anker, ellers så går det galt.
Alle penga mine? Du har fått din halvdel.
De har jeg brukt opp, og jeg har skaffet meg masse klattgjeld -
- og jeg har lovet folk at du skulle hjelpe meg.
Nei, nå får jeg lyst til å slå deg.
- Hvor mye skylder du? - Jeg må ha alle 20 millionene.
Men du har til på mandag. Hva er det med den dørkarmen?
Det er jo dritfarlig. Vet du hva?
Den fikser jeg. Jeg tar med noe verktøy på mandag.
Vil du spise en til?
Det får du gjerne. Har du lyst til å spise en til?
- Hvor har du hunden fra? - Det er vår hund nå, Anker.
Hvis du blir her. Vil du gjerne det?
Vil du ut og svømme sammen med meg og hunden, Anker?
Ja, nå har vi fått en ny hund.
Gi meg hunden. Bente står nede.
- Gi meg den. Bente står nede. - Hvilken hund?
- Den hunden der, for helvete! - Da har den gjemt seg der igjen.
Så den vil jo gjerne bo her, da.
Jeg får gi litt vann til den.
Nei! Det er ikke hennes hund. Det er en annen hund.
Og så akkurat nå, når den elsker meg og Anker så masse.
- Kom her. Bente ringer til politiet. - Vi må ikke ha noe politi her.
- Gi henne hunden nå, Manfred! - Kall ham John, for helvete!
- Da kan det være det samme! - Han tar folks hunder.
Alle i oppgangen er dritlei av ham. Du er nødt til å kalle ham John.
Forrige uke glemte jeg det, og så stakk han seg med en kjøttgaffel.
John ... John.
Hvis jeg står ved det gamle eikebordet -
- hvor i forhold til bordet har du gravd ned vesken?
Hold opp med det der, Manfred.
- Jeg vet ikke hvem du snakker til. - Slutt nå. Jeg gidder ikke sånt.
- Hvorfor vil du hete John? - Fordi jeg er John.
- Men hvorfor er du John? - Men hvorfor er du Anker?
Jeg blåser i hva du syns. Jeg er John.
John Lennon.
John Lennon?
Nå får du faen meg klappe igjen! Unnskyld, men hva faen skjer?
Du likner ham jo ikke en gang. Du har ikke engang riktige briller.
De driver jeg jo og sparer til. Du må akseptere dette, ellers ...
Ellers så stikker du deg selv i hodet med et fonduespyd?
Jeg kan saktens drepe meg selv med et sånt spyd, ja.
Jeg har hatt store planer om det. Men vi får jo aldri fondue.
Hold opp nå. Manfred, nå forteller du hvor den...
- Er han ok? - Hvem?
Min bror, Manfred Andersen.
Ja vel, Andersen? Det er bare overfladiske skrammer.
Da kan jeg vel ta ham med hjem?
Vi må jo beholde ham, siden det er snakk om et selvmordsforsøk -
- men slipper du en 500-lapp ned i lommen min, så kan du ta ham.
- Vil du at jeg skal bestikke deg? - Jaggu var det en som ble sint.
- Men hva faen tenker du på? - Det var en spøk, for faen.
Broren din ligger nede på 8C.
Er du ok?
Kan du sitte i en bil?
Jeg forstår det jo. Du har savnet meg.
Og du er forvirret og såret over at jeg ikke har vært der.
Ja... Men nå er jeg her.
Kom igjen.
Jeg vil at du kjører opp med meg og viser hvor den vesken er.
Så gjør vi noe sammen etterpå. Ikke sant, Manfred?
Er du ok?
Kan jeg få holde den?
Ja, nå er vi borte fra hun dumma.
Dissosiativ personlighetsforstyrrelse.
Når vi andre er én person -
- så veksler Manfred mellom flere forskjellige personligheter -
- og nå er han låst fast i et alter ego som John Lennon.
Jeg er nødt til å ta ham med. Jeg trenger å snakke med ham.
Du har savnet ham, men Manfred kommer til å bli her.
Hvorfor det? Han har ikke gjort noen noe.
Han har prøvd på selvmord og stjålet ni hunder siden oktober i fjor.
Manfred vet godt hvem han er. Dette er noe han spiller.
Det er som regel en årelang prosess -
- som involverer en kombinasjon av terapi og medisin.
Og noen pasienter forblir sitt alter ego resten av livet.
Vi vet at dissosiativ personlighetsforstyrrelse -
- oppstår på grunn av traumatiske opplevelser tidligere i livet.
Det kan være 10, 20, 30 år siden.
Manfred!
Hva faen gjør du? Han dreper oss.
Den øksen blir hengende her. Og ta av hjelmen. Vi må på skolen.
- Nei, jeg skal på tokt. - Nei, det skal du ikke.
Hold opp å oppføre deg så unormalt. Du er for stor. Alle ler av deg.
Du er ikke viking. Vikinger fins ikke.
Jeg fins jo.
Anker, er dere der inne?
YACHT TIL SALGS
Der har vi jo formannen for antikorrupsjonsavdelingen.
Åtte Fernet Branca, Lilian. Takk.
Lothar Nielsen fra psykiatrisk. Husker du meg?
- Skal du ut og seile med broren din? - Nei, han kom på lukket avdeling.
Det er kanskje veldig bra.
- Har han fått en diagnose? - Dissosiativ personlighets...
Dissosiativ personlighetsforstyrrelse.
Ba du om åtte Fernet Branca til deg selv?
Jeg bestiller alltid åtte. Ellers ser det så voldsomt ut.
Dissosiativ personlighetsforstyrrelse er en skikkelig møkkadiagnose.
Det er galskap. Han tror han er John Lennon.
Jeg hadde en Michael Laudrup i forvaringen.
Han vekslet også mellom Jesus og John Wayne.
Det var helt umulig for kjøkkenet å vite hva de skulle servere.
Det sitter en fyr ute på Amager som tror han er Ringo Starr.
Da mangler vi bare Paul og George, så kan vi samle bandet.
Hvorfor går det så galt for ham nå? Han burde være glad for å se meg.
Han har kunnet håndtere delpersonligheten inntil nå -
- fordi det ikke har vært konflikt mellom selvbildet og omgivelsene.
Det forstår jeg ikke en dritt av.
La oss si at jeg går rundt og vil kalles Napoleon.
Da vil mine omgivelser oppfatte meg som idiot.
Det vil påvirke mitt selvbilde negativt.
Men hvis vi bygger en kopi av Versailles, leier 200 tjenestefolk -
- gir meg en hær og lærer meg fransk -
- så er det ikke så underlig at jeg er Napoleon -
- og derfor vil mitt selvbilde forbli intakt.
Så lenge omgivelsene spiller med, så er alt helt fint.
Hele oppgangen kaller ham John. Han skriver faen meg autografer.
Jeg kan da ikke bare late som om han er John Lennon.
- Ville det ikke være helt feil? - Hvor har du vært de siste 20 årene?
Da IKEA åpnet, var det 46 forskjellige varenummer.
I dag er det 12 000 produkter. Alle har blitt unike.
Alle har rett til sin egen unike virkelighet.
Da klarer du nok også å fikse å kalle broren din for John Lennon.
Bra du er oppe. Du må se her.
- Vær så god, en skjorte til deg. - Hvor lenge har jeg sovet her?
Jeg kjørte forbi pasientregistret for å se om Ringo fortsatt sitter der.
Ok. En Anton Wulf Espersen -
- ble i juli 1996 innlagt på psykiatrisk senter på Amager -
- og tror at han er trommeslageren Ringo Starr fra The Beatles.
Det var din egen idé. Jeg sjekket alle avdelinger.
Hva var min egen idé?
Å samle The Beatles for å omringe Manfred med hans egen virkelighet.
Men Paul McCartney og George Harrison var tricky. Det er ingen i Danmark.
Jeg holdt virkelig på å gi opp -
- men se her, hvem som sitter i Sverige.
Får jeg presentere Hamdan Falk Sjöberg -
- innlagt på avdeling 53 Norra Stockholms psykiatri.
Og gjett hvem Hamdans delpersonlighet er!
Paul McCartney, eller?
Sir Paul McCartney tror jeg nok at Hamdan foretrekker at du sier.
Han er mer enn det. Hamdan veksler mellom mer enn 40 delpersonligheter.
Iron Man, Gustav Mahler, Schopenhauer, Davy Crockett -
- Heinrich Himmler og gitaristen George Harrison. Hva?
Han er både Paul McCartney og George Harrison?
Ja, ikke samtidig, da. Er det ikke fantastisk?
Vi har to medlemmer av The Beatles i én. Og Iron Man.
- Han vil man jaggu ta en øl med. - Hvorfor forteller du meg det?
Vi samler bandet om Manfred og gjør hans virkelighet til virkelighet.
Kan du ikke huske det? Napoleon.
Da vi hentet Manfred, sa du vi måtte finne et lydstudio.
- Har vi hentet Manfred? - Hvor full var du?
Du slo en sykehussvakt gjentatte ganger i ansiktet.
Og det må vi også få snakket om.
- Du har store problemer med raseri. - Hvor er Manfred nå?
Jeg ga ham 60 mg Diazepam.
- Når våkner han? - Han er på beina om fem-seks timer.
Vi kjører til Amager etter Ringo, til Sverige etter Paul George -
- og så ned til din mors hus og bygger et øvingslokale.
- Jeg foretar en medisinsk studie. - Hva har jeg sagt om mors hus?
Det låter som det perfekte sted for å vekke minner.
Men vi er nødt til å bruke IKEA.
Gå din vei. Stikk av med deg.
Vi dropper IKEA, og så kjører vi bare sammen.
- Hold deg unna meg nå! - Vent nå litt.
Det er en enorm overreaksjon.
Hei.
Vi er her. Vi er ved huset til mor.
Vi blir nødt til å sove her -
- og så viser du meg hvor vesken er i morgen tidlig. Ok?
Bra.
Gosj, hei. Velkommen. Jeg heter Margrethe.
- Hei. Anker. - John.
Dere skal bo der borte. Jeg skal vise dere.
Nei, det trengs ikke. Vi har bodd her da vi var små.
Så moro. Men da vil dere vel inn og se huset og spise med oss?
Manfred er ikke så glad i store selskaper.
Manfred? Han sa jo at han het John.
Anker, nå er jeg virkelig sulten.
Hyggelig.
Og så har vi jo fått noen kjempefine museer her oppe.
Ja ... Nei, jeg tror bare at vi går noen turer i skogen -
- og graver litt etter mark til fisketur og sånne ting.
- Nei. - Vil du ha et glass solbærsaft?
Hvordan er det mulig at dere er gift, når han er så stygg og du er så pen?
Er det derfor dere ikke har noen barn? Fordi han er så stygg?
Hva er det for slags spørsmål? Er du fullstendig idiot?
Det skal hun si unnskyld for.
Hun har kalt meg det hele dagen.
Nei, du må si unnskyld til meg og Werner.
Jeg har ikke sagt noe som er løgn. Da kan jeg bare si du er stygg.
Da er du jo ikke pen mer. Bare se hvor stygg hun er.
- Dere skal ut herfra nå! Forsvinn! - Slapp av. Han har en diagnose.
Helt siden han var liten har Manfred kjempet, alle har vært etter ham.
Å, unnskyld. Vi visste jo ikke at du hadde en diagnose.
- Sånt må dere jo si. - Du ga ham jo en på trynet først.
- Ja, hun går på boksing. - Det var et lite slag.
- Vel, nå vil jeg gjerne ha saft. - Ja. Unnskyld.
Hva med deg, Anker? Liker du jazz?
Kanskje du bør fortelle kort hva som har skjedd med ansiktet ditt.
- Det behøver du ikke. - Hvordan ble du stygg?
- Det er helt ok. - Men den korte versjonen, da?
Det var en helt alminnelig fredag som alle andre.
- Vi skulle ha ti gjester. - Har dere ti gjester hver fredag?
- Det har vi ikke. - Alt var klart hjemme.
Montepulcianoen var åpen, og steika var i ovnen.
Det var den gangen vi fortsatt spiste kjøtt.
Så jeg skulle bare hente to paprika til en salat.
- Historien endrer seg hele tiden. - Hva har jeg sagt feil nå, da?
Det var paprika fylt med kjøttdeig. Vi prøvde en afghansk oppskrift.
Jeg hadde akkurat mistet hele fundamentet mitt -
- fordi jeg endelig hadde bestemt meg for å gi opp min modellkarriere.
Men Werner oppdaget at han bare hadde kjøpt åtte paprika.
Så jeg var på vei ned for å kjøpe to ekstra paprika.
Hvorfor skal du både kjøpe inn og lage mat? Gjør hun ingenting?
Nå er jo det å kjøpe to paprika ikke en voldsom oppgave.
Men det kostet meg jo hele ansiktet mitt.
Men jeg ga opp karrieren min og livet mitt -
- så du kunne få ro til å designe din kolleksjon.
Hva slags kolleksjon?
Det var en unik kolleksjon, som jeg jobbet mye med den gangen.
Werner har designet klær i 40 år, men aldri fått produsert noe.
Nå har han gitt opp og prøver å skrive en barnebok i stedet -
- men det går heller ikke så bra.
Det er jo ikke helt riktig.
- Jeg holdt på med å fortelle. - Kan du ikke fortelle ferdig?
Akkurat, takk. Unnskyld.
Jeg holdt på å parkere. Da røyka jeg jo fortsatt -
- så jeg stikker siggen i munnen, griper etter handlelappen -
- og i det øyeblikket jeg åpner døren, så kommer airbagen. Plaff!
Fabrikkfeil. Velkommen til helvete!
Hvorfor hadde du med deg en handleliste for to paprika?
Vi manglet noen andre småting. De er ikke så viktige.
- Så du fikk sigarettgloen i fjeset? - En sigarettglo holder 1400 grader.
En airbag kommer i over 300 km i timen, så gloen ble smurt ut -
- og jeg mistet 40 % av huden i ansiktsregionen.
- Takk for maten, men jeg tror vi ... - Det var bra ting med det også.
De utbetalte en erstatning fordi jeg også mistet evnen til å designe.
Men hvorfor kunne du ikke designe?
Når man designer moteklær, John, så er det helt avgjørende -
- at man ser verden igjennom andre menneskers øyne.
Men hvis man blir i tvil om hvem man er, og det gjorde jeg ...
Jeg ble eksistensielt forvirret, og min designkarriere falt i grus.
Hvilken karriere? Du har ikke designet så mye som en sokk.
Du har jobbet i åtte år på en barnebok du aldri får gjort ferdig.
Det er så ekkelt når du sier sånne motbydelige ting foran gjester.
- Jeg sier bare sannheten. - Hva kunne jeg si om sannheten?
Hun var håndmodell i en Kahlúa- reklame i 1987. Og det var det!
Ja, ja. Sånn er livet. Men tenk så bortkastet.
Og det var bare for to paprika.
Og det andre på handlelappen. Det som ikke var så viktig?
- Ja. - Ja.
- Takk. - Ja, takk for en super kveld.
Se her. Vi fant disse tingene inne i veggen da vi bygget om.
Er det du som har skåret ut de figurene?
Nei, Manfred hadde en periode der han var gal etter vikinger.
Er du ok?
Ja, jeg er bare trøtt.
- Sov godt. - Ok.
Når skal vi fiske sammen i morgen, Anker?
Vi går først ut i skogen og graver etter mark.
Der vi pleide å holde bursdagene våre. Husker du det?
Nei. Men jeg har jo holdt alle bursdagene mine i Liverpool.
Jeg vil gjerne ut og fiske. Jeg gidder bare ikke gå gjennom skogen.
Og jeg gidder ikke bli med hvis vi skal lete etter en veske.
Nei da. Vi leter etter mark.
Du forstår ikke hvordan det er å være meg.
Folk liker meg virkelig godt.
- Fordi du er John? - Ja.
Fordi jeg er John.
Du hadde én jobb å gjøre, at broren din ikke ble til latter på skolen.
Jeg visste jo ikke at han hadde den med.
Det var jo bare for moro skyld.
Syns Freja det er moro når hun blir ertet hver dag?
Er det moro at han skjærer runer inne i huset?
At vi må på foreldremøte støtt, og alle de andre foreldrene ler av oss?
Manfred er veldig syk, Anker, og han trenger hjelp.
Og du har ikke hjulpet ham i dag, har du det?
Manfred har jo ikke valgt selv å være viking.
Manfred, reis deg opp.
- Skal vi ikke gå ned til sjøen? - Vi må finne mark først.
- Jeg liker ikke å være her. - Ikke si det om og om igjen.
Jeg vil ikke være her. Jeg liker virkelig ikke å være her.
Ta det rolig, hva? Stille og rolig.
Jeg og broren min holdt alltid bursdagene våre borte ved det bordet.
Vi trenger ikke å fiske. Kan vi ikke bare gå tilbake til huset?
- Eller kjøre hjem til Freja? - Så, så ... rolig.
Ja ... Jeg har jo heller ikke lyst til å være her, ok?
Men vi kan ikke dra før vi har vesken, Manfred.
- John, unnskyld. - Veske, veske, veske!
Du snakker bare om vesker!
Slutt nå. Gi deg. Du mener ikke det der!
Har du markert stedet med en vikingrune?
Hvor dum er du? Tenk om noen kom forbi her?
Faen, for en tulling.
Bare gå. Bare gå! Jeg trenger deg ikke mer. Gå!
- Hva faen er det? - Det er Balder.
Balder?
Hunden vår.
Husker du han ikke?
Hvordan faen husker du det, hvis du er John?
Hva?
Det er noe du spiller. Du lyver jo. Kom igjen!
- Slipp! Jeg vil ikke være her! - Hjelp meg nå, for faen!
Jeg vil aldri ut hit igjen!
Slipp, ellers dreper jeg meg selv med flammer!
Ok, jeg slipper, jeg slipper, men da blir du her -
- og så snakker vi stille og rolig sammen. Ok?
Lover du det?
Da slipper jeg.
Din jævla idiot, mann! Faen!
Hei.
Har du og Manfred slåss på skolen i dag?
Det var noen av de store som slo ham.
Hadde han på vikingeklærne igjen? Og hjelmen sin?
Fru Sejersen fortalte at det var to vikinger.
Det var bare for at han ikke skulle føle seg alene.
Jeg tok bare på en hjelm. Far, de slår ham hver dag.
Og det har bare blitt verre nå når han ikke har med øksen sin.
Jeg stolte på deg. Du sto her og sverget på at du ville hjelpe!
Unnskyld.
Manfred lider av en veldig forferdelig sykdom -
- og det blir verre hvis du blir med inn i hans syke virkelighet!
Far, det var en feil. Det skjer ikke igjen.
Det lover jeg.
Det er for sent. Så nå blir dere to nødt til å lære -
- at virkeligheten kan gjøre veldig vondt.
Så nå går dere ned til skogvokteren, og dere gir Balder til ham -
- og venter på at han avliver ham.
Avliver ham?
I dag skal Balder avlives fordi du har handlet som du har gjort.
- Balder har ikke gjort noe. - Slutt å gråte, din lille pingle.
En viking har ikke vondt av seg selv eller andre.
En viking lærer å leve med sin skjebne.
Og i dag vil dere to lære at enhver handling -
- dere foretar dere her i livet, har en konsekvens.
Nå går dere ned til vokteren. Så tar dere den døde Balder med hjem.
Så gir vi ham en veldig fin begravelse.
- Hva skjer? - Din venn har samlet hele bandet.
Og han med skjegget sier han kan lære meg å spille gitar.
Hvorfor har du ikke sagt det? Det er et fabelaktig prosjekt.
Du har vår fulle støtte, for vi er enorme Beatles-fans.
Enorme!
Jeg trekker litt mer strøm til dere. Si fra om det er noe dere mangler.
- Hva faen gjør du? - Nei, den tar vi ikke nå.
Nå vil alle bare begynne å øve. Her har vi Paul George helt fra Sverige.
Og Ringo, som er stum, noe de har valgt å ikke skrive i hans journal.
Det er Johns assistent, Anker ...
Jeg har sagt det til noen av dere, men jeg vil at dere forstår -
- at jeg bare er med hvis dere ikke hadde noe med Holocaust å gjøre.
Ellers er jeg ute!
Og vi snakker altså om det ekte Holocaust. Det i Tyskland.
Ja ... Men det er det ingen som har her. Stemmer ikke det?
Du likner jo slett ikke John Lennon.
Men du likner jo heller ikke noen av alle de som du er.
Hemmeligheten med å spille gitar er å tenke som en bever.
Er bevere gode til å spille gitar?
Ingen er bedre. Jeg skjøt min første bever da jeg var tre.
- Inn i gærningbussen og kjør igjen. - Prøv å se potensialet her, da!
Det er et valid psykiatrisk eksperiment ...
- Vi danner ikke et band med idioter! - Det bestemmer ikke du.
- Hør nå her ... - Ta det rolig. Slapp av!
Anker, jeg skal dø!
Unnskyld. Jeg burde ikke ha sagt det.
Men jeg har fremskreden prostatakreft.
Og dette er en siste sjanse for å oppnå noe innenfor det faget -
- jeg tross alt har viet ... hele mitt liv til.
Det er jeg lei for å høre, men dere kan ikke være her.
Du begår en feil. Det er din beste sjanse for å få Manfred tilbake.
Men jeg kaster inn håndkledet. Jeg orker ikke mer.
Lothar.
Hvor lang tid ville det gå før han ble seg selv?
Da ville du se fremskritt snart. Når de har øvd inn et par numre.
- Er du sikker på det? - Ja. Du vil ikke angre på det.
- Det er noe annet. - Ja?
Manfred husket hvor hunden vår lå begravet.
Han kan jo være i kontakt med sitt ekte jegs underbevissthet.
Men ... jeg visste jo ikke at vi hadde en hund.
Eller, jeg har fullstendig glemt det. Er ikke det merkelig å glemme?
Hjernen glemmer likegyldige ting. Det er helt normalt.
Hva hvis det ikke er likegyldige ting? Men viktige?
Ja, det er enda mer normalt. Men det er en lang samtale.
Fokuser på bandet og å få Manfred tilbake.
Du må se Paul George spille. Han er helt fantastisk.
- Kommer du ikke ut? - Nei, det gjør jeg ikke.
- Det er jo kjempeuhøflig. - Det er jo galskap! Hør da!
- Skal de ikke spille samme låt? - Det er viktig å ikke blande seg.
De skal vel spille det samme.
- Den stygge sier at jeg er dårlig. - Alle er like gode.
Du må ikke lyve. Jeg vet jo at jeg ikke er så god.
Dere må spille dårligere, så det ikke er synd på meg.
Jeg ser ikke noen det er synd på. Jeg ser bare dritmye talent.
Ja, ja, akkurat. Vi er alle sammen den beste.
Alt var Ankers idé, men han sier ikke at han er bedre enn noen.
Hvis man skal ha suksess med en idé, må man løfte i flokk.
En idé er ikke bare en idé. Du må ha logistikken i orden -
- ha mannskapet til å utføre den, og så må du ha en plan.
Så altså litt som Holocaust?
- Da er jeg ute! - IKEA ville være et bedre eksempel.
Men la oss ta den igjen. Prøv forfra. Kom igjen.
Slutt, slutt!
Det låter ikke bra. Vi må spille sammen. Ok?
- E-dur. Følg meg. - Hva gjør han nå?
- Blir han til McCartney? - Ja, nå skifter han identitet.
Det er fantastisk å overvære. Nå går han fra George til Paul.
Hamdan tror også at han er Björn fra ABBA.
Han tror også at han er Heinrich Himmler -
- noe som ga oss problemer på fergen.
Han blir til George igjen snart. Eller Paul.
Det er rett og slett for irriterende. Vi må ikke høre på sånt noe.
Nei, la være!
Da IKEA åpnet sitt første varehus i Danmark i 1969 -
- var mange ting ikke på plass.
Det var før strekkodene. Ideen om å selge inventar på den måten var ny.
Men de hadde tro på tingene. Den samme troen vi alle har her i dag.
Bandet er gjenforent. Man merker at -
- man er blant de beste, og det vil de også merke nede i byen.
For i morges innbetalte jeg påmeldingsgebyret -
- på 250 kr til talentkonkurransen nede på kroen.
Det er ikke imponerende, men vi må krabbe før vi kan gå.
Vi starter i det små og jobber oss langsomt opp. Fullstendig som IKEA.
- Skål! - Skål.
- Skal vi spille for publikum? - Nei, bare for en masse bevere.
240 ytterst musikalske bevere som klapper med i alle numre.
- Men er ikke det farlig? - Jo.
Hvis du får sceneskrekk, så forestill deg at publikum er bevere.
- Kan du ikke slutte med det der? - Nei, Björn sier at jeg skal øve.
Men jeg vil gjerne spørre Lothar om du kan være med og spille bass.
Jeg er bedre på myggesangen.
Utrolig, man kan være både stum og snorke sånn.
Døve drømmer jo også med lyd. Og blinde i farger.
Jeg drømmer på tysk. Det er ikke på grunn av Holocaust.
Det drømmer jeg aldri om, for jeg var jo ikke med.
Jeg forbanner min ariske opprinnelse.
Da jeg var ung, farget jeg håret mitt svart.
Og gikk med mørke kontaktlinser.
Vet du hva? Nå tror jeg du skal sove. Du er trøtt, Paul George.
Det er ingen Paul George her. Det er bare Björn. Aksepter det.
Nå sover vi, og så finner vi ut av hvem vi er i morgen, ikke sant?
Så bra. Takk skal dere ha.
Den har dere jo virkelig styr på, så den trenger vi ikke spille mer.
- Skal de ikke spille Beatles? - Det kommer, Werner.
Men nå syns jeg vi skal prøve å trekke pusten ned i magen.
Og puste ut gjennom nesen. Sånn.
Kanskje vi skal prøve å spille "With a Little Help from My Friends".
Det som Werner hadde foreslått.
Jeg forstår ikke hva den handler om. Den mangler et lag.
- Hva sier han? - At den mangler et lag.
Du har jo nettopp sunget om en banan.
Han får ikke snakke til meg, for da er jeg ute!
Nå tar vi det litt rolig. Nå skal vi være snille med hverandre.
John, kan du ikke forklare oss litt om -
- hva "With a Little Help from My Friends" handler om.
- Skulle jeg kunne svare på det? - Hva er alle mennesker redd for?
Hva er det vi frykter aller mest?
- Vikinger. - Holocaust.
Ja ... Ja, kanskje. Men enda mer redde for? Jeg kan gi dere et hint.
IKEA-medarbeidere har noe som heter en "kode 99".
Det er når et barn har blitt borte -
- fordi det verste som kan skje for et barn er -
- at de tror de er alene.
Hamdan?
Jeg tror sangen handler om barn som er alene på IKEA.
Jeg tror også den handler om noen barn som bor på IKEA.
Det er jo akkurat det den handler om.
"With a Little Help from My Friends" handler om at man aldri er alene.
At man alltid har noen mennesker som man stoler på, som vil være der.
Har du det sånn med noen?
Noen du stoler på, men som du kanskje er redd for vil forlate deg?
Ja ... Skal vi ikke heller prøve å spille noe annet nå?
Ops ... Unnskyld. Det ble veldig dramatisk. Det var ikke meningen.
- Vet du hvem jeg er? - Nei ...
Folk kaller meg Flinke Flemming. Vet du hvor Anker er?
Reis deg opp.
La oss gå opp og vente på ham. Vi finner ut av alt. Kom.
Alle vil jo gjerne være noen andre.
- De unge vil være eldre og omvendt. - Hva hjelper det å spille ABBA?
- Nå har vi hørt jazz i 20 år. - Så nå er jazz også helt feil?
Når man hører det på den måten, i stillhet med rødvin og analyser.
Det står skrevet idiot over hele ansiktet vårt.
Jeg har fått mer ut av å høre Paul George synge, enn på kjempelenge.
Han heter Björn. Han tar livet sitt hvis du kaller ham det igjen.
Man kan ikke bare velge sitt eget navn.
Det gjør man seg fortjent til, eller får av sine foreldre.
Jeg kan ikke kalle meg selv for kong Werner.
- Det må avspeile virkeligheten. - La andre komme til, Werner.
Hvis alt er like mye verdt, er ingenting noe verdt.
Jazz og Beatles er bedre enn ABBA. Frisk er bedre enn syk.
Det er objektive sannheter som ikke kan diskuteres.
Man må ha en felles virkelighet.
Det er jo helt vanvittig, Margrethe.
Nå kan du ikke kjennes ved deg selv bare fordi du har hørt en sang?
Margrethe vil bare gjerne aksepteres av omverdenen som den hun er.
Når man ser ut som jeg gjør, ser ingen en for hvem man er.
Alle tror man er dum når man er pen.
Først da jeg ble sammen med Werner, begynte folk å ta meg alvorlig.
Da de kunne se at jeg åpenlyst ikke gikk etter utseende eller penger -
- men søkte et intellekt jeg kunne speile meg selv i.
Jeg forstår deg.
Jeg har vært i mange forhold hvor de ikke tok meg for mine kvaliteter.
De ville bare ha en trofekjæreste med den perfekte nordiske looken.
Mitt lyse hår og mine blå øyne har alltid vært en forbannelse.
Hva er det du graver etter?
Mark.
- Med en metalldetektor? - Ja, det ...
Jeg liker bare å grave og se hva jeg finner.
Ok. Men da er vi nede på null normale mennesker på matrikkelen.
Jeg syns det er helt fantastisk å se hvordan du passer på broren din.
Altså, alt det der med bandet og ta ham med tilbake hit og ...
- Ok, jeg tror jeg graver videre. - Ok. Jeg skal ikke forstyrre.
- Jeg mangler fire kilometer. - Hva sier du?
- Jeg mangler fire kilometer. - Ja. Ok.
Han svarer ikke. Nei, unnskyld!
Da tar vi bare en finger.
- Kan du ikke la være? - Ta det rolig og pust dypt inn.
Kan du ikke gjøre noe annet? Slå meg litt mer?
Kan du ikke være så snill å holde opp med å gråte?
Unnskyld. Er det ikke noe jeg kan gjøre? Hva som helst.
Kan du sette opp håret igjen, så du likner en liten arbeidsgutt?
Det kan jeg da selvsagt. Selvsagt.
- Da må jeg få gå på toalettet. - Ja. Vi er jo voksne mennesker.
Hvis du prøver å flykte, så dreper jeg deg.
Ja da.
Hvem vil du ringe til?
Huff, det var dumt gjort av deg.
Nei! Du er død!
Det er fullstendig umulig å finne på en ny historie til en barnebok.
Jeg har masse gode karakterer, men det er bare som om ...
Det mangler noe som gjør at universet blir unikt.
Det er over 1900 barnebøker som har en and som hovedperson.
- Hvorfor syr du ikke noe? - Hva skulle jeg sy?
Sy noe til de der ute. De har hatt på seg samme klær siden de kom.
41,7 MILLIONER KRONER ALDRI FUNNET
Jeg liker Björn. Han sier jeg kan bli veldig god på gitar.
Er du lei deg?
Hvis du er lei deg, kan du gjerne sove i sengen min.
Er du klar over hvor mye jeg har gjort for deg?
Kan du ikke være så snill å hjelpe meg her?
Hei.
- Det er ikke din øks. - Nei, det kan hende det er deres.
Den var her da vi overtok huset. Vil du ha den?
Den skal være inne i verkstedet, den må ikke tas ned.
Den skal henge der.
Å ja, det kan jeg jo se.
Sånn.
Er det du som har laget de tegnene som er over alt?
Det er ikke tegn. Det er runer.
Det er også mange andre av deres gamle vikingting her.
Bare se her.
Jeg fryser. Jeg vil ikke være her.
Skal jeg lage varm kakao?
Hva er det Anker leter etter ute i skogen?
Han har fortalt meg at det er masse penger, så du kan godt si det.
Det er rart at du driver og spør når jeg ikke vet det.
- Hvorfor kan ikke Anker finne dem? - Fordi han ikke kan huske noe.
Ikke engang hvordan man setter en rune.
Setter en rune? Hva betyr det?
Når man har en hemmelighet, så setter man en rune. Så man kan finne byttet.
Og Anker vil ha deg til å sette en rune et sted i nærheten?
Jeg vil gjerne se hvordan man gjør det. Du kan jo vise meg det.
Tror du jeg er gal? Jeg er ikke gal.
Det er Anker som er gal.
Han kan ikke huske noen ting. Det er han som er gal.
Margrethe, har du tid til å komme opp og se på noe jeg har sydd?
- Jeg er midt i noe, Werner. - Men kom nå, Margrethe. Nå!
Unnskyld.
Jeg kommer nok til å sy opp det. Jeg er usikker på fargene.
Det er farget bever. Får vi beholde klærne?
Jeg skal undersøke det. Det er sikkert noe skatteteknisk.
- God morgen, Anker. - God morgen, John.
Har du sett hva Werner har sydd?
Og alle har insistert på at jeg også skulle ha et sett.
Jeg presser det i retning av Beatles. McCartney oppfant Sergeant Pepper -
- fordi de var lei av å være seg selv. En helt ny identitet.
Du syns sikkert det er tullete, men det kommer til å funke.
Jeg syns det er helt genialt. Vi er på rett vei.
- Hva enn du gjør, bare fortsett. - Ok, men da gjør jeg det.
- God morgen. - God morgen.
Jeg vet at du leter etter pengene. John har fortalt meg alt.
Slapp av, jeg ringer ikke til politiet eller noe.
Hvorfor ikke?
- Fordi jeg vil det samme som deg. - Ok.
- Og hva er det jeg vil? - Jeg tror du vil vekk.
Men du finner jo ikke pengene.
Jeg kan få John til å fortelle oss hvor de er.
Oss?
- Skal vi holde opp å spille spill? - Hva slags spill?
Gi deg. Jeg har jo sett hvordan du har sett på meg siden dere kom.
Og jeg forstår godt at du oppfatter meg som uoppnåelig, men ...
... Werner og jeg har faktisk ikke vært lykkelige sammen på mange år.
- Det kan man ikke merke på dere. - Det er bare en fasade.
Så jeg blir med deg når du reiser.
Har du fortalt Margrethe om pengene?
Nei. Jeg har bare fortalt om runer. Du har akkurat fått mange penger.
Nå forteller du hvor resten av pengene er!
Nå kommer Freja.
Freja!
- Han har ikke fulgt etter deg? - Det tror jeg ikke.
Jeg tok toget. Jeg visste ikke hva jeg skulle gjøre.
- Er dere ok? Er Manfred ok? - Du kan ikke bare komme hit.
Tror du jeg gjerne vil være her? Jeg hater jo å være her!
Da forstår jeg ikke hvorfor du kom.
Du er virkelig verdens største rasshøl.
Du kommer, og så blir alt sammen helt vanvittig igjen.
Klarer du ikke å finne pengene dine?
Tror du ikke jeg visste hva dere skulle her? Jeg kjenner deg.
Vi har ventet på deg så lenge, og nå reiser du og etterlater alt igjen.
Du lovet mor å passe på Manfred. Du sverget jo!
Selvfølgelig reiser jeg. Det burde du også gjøre.
- Du har kastet bort livet på ham. - Hvis du reiser, er du som far.
Hold kjeft! Ikke ta den der på meg!
Noen ganger tror jeg at jeg ser far på steder hvor det er mange folk.
Så drømmer jeg om at han sier unnskyld.
Jeg forstår bare ikke hvordan man kan forlate en familie på den måten.
Jeg vet at det er sinnssykt, men ...
Jeg tror ennå at han kommer og holder tale hvis jeg skal gifte meg.
Du og mor har snakket om ham i 40 år.
Gå videre. Mannen fant en annen familie.
For han klarte ikke Manfred. Og det er det ingen som gjør.
Far var en dritt, Freja. Du skal bare være glad for at han reiste.
Far var også andre ting. Det er jo ingen mennesker som bare er én ting.
- Skal ikke John hjelpe til? - Bare kom, Paul George.
Hold opp med å kalle meg Paul George! John, er du med?
Kom og hjelp til. Slutt å synes synd på deg selv nå.
Hei, hei, hei! Pass på epåletten.
- Du er ikke engang med i bandet. - Ingen fatter hva du sier.
- Svenske idiot. - Er jeg en svensk idiot?
- Hva gjør du? - Jeg er iallfall ikke alkoholiker.
Da er det av med klærne. Nå! Gaveboden stenger nå.
- Av med klærne! - Spar kreftene til instrumentene.
Tror du virkelig at du kan lure noen?
Du vet utmerket godt at du ikke har blå øyne eller lyst hår.
Du er ikke Björn, og det blir du aldri. Jævla klovn!
Nei! Ikke gitaren!
- Paul! - Jeg er ute!
- George? - Werner?
- Björn? - Jeg er ute. Det er slutt!
Ok, han går en liten tur, og så kjører vi.
Ikke her heller. Jeg blir gal. Jeg orker ikke mer.
Du må få ham til å forstå at vi dør av dette her.
Kan vi ikke bare dra uten de pengene? Det spiller ingen rolle nå.
- For du må i fengsel for dette her. - For hva da?
For å ha sluppet de gærningene ut av sykehuset.
- Hvorfor sier du det? - De vet jo at det er deg.
Jeg aner ikke hva strafferammen er for å kidnappe fire pasienter.
Men det var Lothar. Jeg var bare med på å få Manfred ut.
- Og det var tre pasienter. - Det står fire i avisene.
4 PASIENTER FORSVUNNET I DANMARK OG SVERIGE
Paul George har slått Werner og forlatt bandet, så vi to må bli med.
- Jeg trenger deg. Nå. - Over 25 folk har kjøpt billett.
Vi har massive problemer i bandet og en kjempekonsert om tre timer.
Hadde jeg visst det var sånn å være manager ... Rolig, jeg har en plan!
Hold nå kjeft! Nå slutter det ... Kjeld.
- Hvorfor kaller du ham Kjeld? - Fordi han heter Kjeld.
- Han er psykiatrisk pasient. - Er ikke alle det?
Akkurat, Margrethe. Det har jeg sagt hele tiden.
Lothar Kjeld Gerner Nielsen, psykiatrisk pasient.
Hvorfor er du sur for at jeg heter Kjeld?
- Og du holder ikke på å dø, hva? - Hold kjeft og sitt stille.
- Det kan hende jeg holder på å dø. - Nå holder dere faen meg opp!
Jeg har sydd 14 timer i strekk!
Jeg kjører på syv timers søvn, og vet dere hva?
Akkurat nå må jeg bare ha et glass Bourgogne. Ok?
Nei! Anker!
Anker ...
- Anker! - Så dere det?
Han slo ham. Han slo ham med en stekepanne.
Nå dør han. Nå dør han også. Alle dør.
- Det er ingen som dør. - Jo, han dør.
- Og så blir jeg sendt bort. - Gi deg.
Hvorfor går du ikke ut og øver deg på konserten nå?
Jeg sverger, rører du den gitaren igjen, så knuser jeg hodet på deg.
Og ja, du har rett. Vi dør alle sammen, og det er din skyld.
Nei, Anker, la være. Det stemmer jo ikke.
Se på meg. Se på Freja.
- Se på henne. Det er din skyld. - Hold opp nå.
Det er din skyld vi er i dette hølet. Det er din skyld at far dro.
- Alt er din skyld. - Hold opp nå, for helvete!
Nei, John. Vent, John!
Nei, la være!
- Hopp inn. - Nei.
- Har du grått? - Kjør. Jeg tar bussen.
- Det er ikke flaut. Jeg har grått. - Jeg har grått mye mer.
- Vi kan prøve å si unnskyld. - Nei, jeg skal til Tyskland.
- Men hva om vi kunne samle bandet? - Jeg skal til Tyskland!
Holocaust! Jeg stopper det, og du skal ikke hindre meg.
Det kunne jeg da aldri drømme om. Men jeg kan kanskje kjøre med deg?
Lothar, svar meg ærlig.
Har jeg ikke lyst hår, og er ikke øynene mine blå?
Jeg holder på å bli gal. Jeg vet ikke om det jeg ser er sant.
Jammen ... Jeg ser ...
- Jeg ser ikke blå øyne og lyst hår. - Åh nei!
Jeg ser et mørkt menneske med en imponerende skjeggvekst.
Men det spiller ingen rolle hva jeg ser. Eller andre.
Det som teller er hva du ser.
Jeg ser det mest talentfulle medlemmet i bandet.
Og så ser jeg en utrolig flott mann, som er i dyp balanse med seg selv.
Og jeg ser en veldig god kollega som godt kunne gå solo.
Ja.
- Det er bra. Hopp inn. - Ok.
Kan jeg hjelpe deg med noe?
Au.
Anker!
Anker?
Flemming, ta det rolig.
Anker?
Jeg skal ha penga, Anker.
De er ikke dine. Jeg har dem ikke.
Eller, jeg har prøvd å ringe. Jeg har dem snart.
Jeg klipper en finger av broren din, så har du ti sekunder til å tenke.
- Og så klipper jeg en til og en til. - Flemming, ikke gjør det.
Du skal få penger. Jeg må bare finne dem.
Jeg vil gjerne gi deg noen penger, men jeg vet ikke hvor de er!
Ok, det har jeg rett og slett aldri opplevd før.
- Normalt skriker folk så overdrevet. - Ikke gjør ham noe mer.
- Bare han vet hvor de er. - Ikke si noe, jeg klarer det.
- Vet du hvor pengene er, Manfred? - John. Han heter John.
- Vet du hvor pengene er, John? - De er nede ved sjøen.
Men jeg viser det ikke hvis du gjør broren min noe.
Nå gjorde du broren min noe, så nå viser jeg det ikke.
Nå finner jeg aldri pengene.
- Hvorfor skal jeg ut hit? - Inn i bilen. Du kjører.
- Kjør. - Jeg får ikke kjøre i bil.
Jeg får bare kjøre med automatgir. Og jeg har akkurat mistet en finger.
- Jeg vil ikke uten Anker. - Da skyter jeg deg i halsen.
- Vet det. Hvor vil du kjøres hen? - Til pengene.
Det kan vi ikke. Pengene er Ankers. Jeg får ikke si det til noen.
Nå gjør det litt vondt i den hånden. Jeg er sulten også.
Kan vi spise litt mat? Og jeg fryser litt.
Ja. Da kjører vi. Da kjører ... Nå kjører jeg.
Hvordan får man den til å kjøre? Det er virkelig vanskelig.
Jeg kan ikke! Jeg må ... Nå kjører jeg.
Det er veldig ulovlig det du har gjort her.
- Et lite dyr går over veien. - Hold kjeft nå.
- Og pust vanlig. - Men det klarer jeg ikke.
- Du trenger ikke kjøre fortere. - Anker passer på meg. La oss være.
- Du må ikke gjøre ham noe. - Ikke kjør så fort.
- Sett ned farten, din idiot. - Lov at du ikke dreper Anker.
Sett ned farten. Sett ned farten, Manfred!
Dere har veldig store psykiske problemer i din familie. Vet du det?
Ja.
Anker!
Anker.
Manfred!
John!
Manfred!
Jenta mi. Far elsker deg.
Vi ses søndag. Og maten er ferdiglaget, dere må bare varme den.
Nei, nei, nei, nei!
- Det har skjedd noe forferdelig. - Noe med mor og Freja?
De har drept ham. Han er død.
- Hvem? - Bli med.
Ring etter en sykebil.
Bare vent til jeg kommer meg opp, Manfred. Da moser jeg deg.
Du kommer ikke til å kunne gå. Du kommer ikke til å kunne bevege deg.
Hjelp meg! Hjelp far!
Se bort, Manfred.
Anker, hva gjør du? Anker?
John Lennon ble truffet av fire skudd da han ankom til sitt hjem.
Han ble brakt i hast til sykehus, hvor han ble erklært død.
Gjerningsmannen, Mark David Chapman, er et fanatisk fan ...
Vi snakker aldri om dette.
Du må sverge på at du ikke sier noe til noen.
Du slutter å være viking, ok?
Det får du aldri være mer.
Jeg var ute og plukket sopp med mor, men jeg sa ikke noe.
Mor sto rett over ham.
Er du lei deg for at jeg viste deg det?
Jeg tror jeg visste det på en måte.
Jeg trodde det var noe jeg hadde drømt.
Det gjør Freja også ofte.
- Vet ikke Freja det? - Nei.
Men hun drømmer om ham.
Hun er så bedrøvet for det. Jeg tror hun vil vite det.
Du må gjerne fortelle det til henne.
Skal jeg fortelle det til henne for oss begge to?
Tør du det? Det vil jeg veldig gjerne at du gjør.
Jeg vet at du reiser din vei.
Du er flau over meg.
Jeg er jo ikke alltid så grei å være sammen med.
Det er ikke noen som er greie hele tiden.
Du må være akkurat det du vil.
- Hva har skjedd? - Ja, jeg fant henne i morges.
Hun falt ved et uhell på en av steinene.
Vi er hjemme nå. Sånn, kom nå. Kom, kom.
- Kan jeg gjøre noe? - Nei. Hun må ta det med ro.
Jeg tror jeg lager litt suppe. Hun har mistet masse tenner.
Ok, så la oss bare ta det. Har jeg løyet om hvem jeg er?
Ja, kanskje. Min far var tillitsmann på IKEA i Ballerup, ikke Taastrup.
Taastrup-avdelingen åpnet først etter at de stengte Ballerup-avdelingen.
Så ja, min far var sjef -
- i det eneste IKEA-varehuset som noen gang ble stengt.
Dere er klar over hva sånne ting gjør med en liten familie.
Gjør det meg til et dårlig menneske at jeg er en drømmer -
- at jeg ikke alltid henger meg opp i fantasi og virkelighet -
- og at jeg bare prøver å gjenskape verdens beste band -
- vel, da må dere da gjerne kalle meg syk.
Og hvis du vil slå meg igjen, så har Björn og jeg kjøpt en ny stekepanne.
Kan du tilgi meg, Anker? Hva?
Er du sint på meg?
Jeg tilgir. Jeg er ikke sint.
Takk, Anker.
- Ok. Nå er det dem. - Denne er ikke god. Lukt.
- Jeg kan ikke lukte noe. - Hold kjeft nå.
For en ettermiddag, hva? For et show!
Må han ta med øksen på scenen? Det er farlig.
Den er altfor stor. Hvordan har du fått lov til å få den med inn?
- Man får ha med økser igjen. - Ikke på scenen!
The Flying Beavers!
Da kan du ikke spille med oss.
Hvis du så gjerne vil ha den med, så ta den med. Men du trenger den ikke.
Det er mange forskjellige mennesker i denne verden.
Og under storhøvdingen var alle lykkelige, og alle var like.
Alle var like lykkelige.
Selvsagt var det humper i veien, og slag som måtte utkjempes.
Men storhøvdingen tenkte alltid på at alle er like mye verdt.
Og han visste at når alle mangler en fot, mangler ingen en fot.
Som årene gikk, ble alle bare enda mer lykkelige enn de alt var.
Selv om et folk som mangler lemmer har dårlig balanse -
- og ikke burde kaste økser etter hverandre, holdt man ikke igjen.
For hvis alle har dårlig balanse, så har ingen dårlig balanse.
Da dagen rant hvor det utenkelige skjedde -
- tenkte ikke storhøvdingen lenge før han tok sin beslutning.
Mange var redde, men ingen ville si det høyt.
Og storhøvdingen la, som den siste, sitt hode på blokken.
Og i sekundene før øksen traff halsen hans -
- så han utover sitt folk, og en salig ro bredte seg i hans hjerte.
For alle de utilpassede og utstøtte, de som var annerledes -
- svake, syke, de rike, de fattige, de pene og de stygge -
- mennene og kvinnene, og alle de som ikke visste hvem de var ...
... aldri hadde han sett dem mer rolige og avbalanserte -
- og endelig var alle like mye verdt.
Werner de König DEN SISTE VIKING
Norske tekster: Nina Maria Eidheim Scandinavian Text Service