Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Heather!
NYOLC HÓNAPPAL KORÁBBAN
- Amy! - Igen?
- Sietnünk kell, bébi! - Oké.
Minden oké.
Heather, nyugi!
Nem lesz nyugi, ha lekéssük a vonatot.
Miért futunk?
- Siessünk! - Mert elkésünk.
- Ennyire sietünk? - Igen.
- Nálad van az útlevelem? - Amy, ne már!
Odaérünk. Nyugi!
- Amy, megvan? - Igen.
- Oké. - Oké.
- Futás! - Jövök!
Becsekkolok. Megvan az összes útlevél?
A francba!
- Nyisd ki az ajtót! - Oké.
Jaj! Ez az.
- Basszus! - Gyertek!
Jövök.
- Nézd, gitározik! - Hulla vagyok.
Érzem végre én is
És beléd botlottam
Vajon van étkezőkocsi?
Megtalállak...
AMSZTERDAM
NÉZD MEG A SZÉLMALMOKAT
Amy, gyere már!
Csusszanj odébb!
PÁRIZS 2 ÉJSZAKA
BARCELONA UTOLSÓ ÁLLOMÁS!
Megtalállak
Azt megiszod?
Húzd meg!
A tiéd.
ZÁRÓPROGI: CONNIE BORKÓSTOLÓJA
Nem keverem.
Én igen.
Amy és Heather hazarepül!
Na szóval hajnali ötkor érkezünk.
Viccelsz?
Mennyit éjszakáztál a főiskolán?
Fiatalka voltam, kisbaba.
- Csajok! - Egy hónapja volt. Régi szép idők.
Az a srác engem kukkol.
Ki?
Ott, az a srác!
- Megnézhetem? - Az a rém diszkrét csávó?
Tedd le a kezed! Nehogy megfordulj! Meglát.
Mindjárt kész vagyok...
a programmal.
- Nem kell program. - Azt mondtad, nem csinálsz.
Mondtam, hogy bármilyen progi jöhet.
- Nem kell terv. - Legyen meglepi.
Ő az?
Nem kell terv.
- Csak egy ötlet... - Nem, köszi.
- Vagy... - Hová mész?
Vigyázz magadra!
Egs!
Pá!
Csak nem...?
Én a kajáért jöttem, te nézelődni.
Ő meg a félredugó, szemét expasija miatt.
- Pontosan. - Jól tette.
- Jól bizony. - Éljen Amy!
Éljen Amy!
Mielőtt elalszol, mennyi idő legyen a piacozás?
Egy óra, ugye? Másfél?
Édim!
Alszom. Hullafáradt vagyok.
Szia! Bocs, megfognád egy percre?
- Persze. - Kösz.
Kösz.
Szia, világutazó! Vágysz már haza?
Szia, apa! Hihetetlen, hogy lassan vége.
De azért várom az új munkát.
HEMINGWAY FIESTA – A NAP IS FELKEL
Nem tudok aludni. Ez rossz ötlet volt.
Nem jön be a MacGyver-ágy?
Nekem kicsit kemény.
Veled mi a helyzet?
Nem tudom kikapcsolni az agyam.
Átérzem.
A Nap is felkel? Nem túl giccses
ezt pont Spanyolországban olvasni?
Talán ciki?
Nem. Csak azt hittem, hogy a nők már nem szeretik Hemingwayt.
Azt szeretünk, akit akarunk.
Szerintem izgalmas, bár zűrös,
nyilván ezért volt három felesége.
KAJA AZ ELS 4GATSBAN HOLNAP 13.30
Helyes, ahogy a naptár kizökkent az olvasásból.
Szerintem te előbb zökkentettél ki.
Te sem vagy egy szimultánkapacitás-bajnok?
Találkoztunk már valahol?
Ez jó buli.
Fárasztani egy idegent?
Jack. Hát te?
Heather.
Örvendek, Heather!
Már nem vagyunk idegenek.
Mesélj, Heather, mi szél hozott a Barcelonába tartó éjszakai vonatra?
Nem fogod elhinni, de Barcelonába tartok.
Végigjárod a Lonely Planet-helyeket?
Nem.
Hazudsz.
Igen.
- Honnan tudtad? - Látszik.
És te hogy kerülsz a barcelonai vonatra?
Gondoltam, végre olvasok egy kicsit.
Mit olvasol?
Ez biztos bejön.
Viccelsz.
Alig vártam, hogy elővegyem, amikor olvastad.
Na jó, akkor...
- Légy jó! - Szia!
- Pá! - Jó éjt!
Zavaró?
Igen.
Akkor így alszom.
Megvan minden? Útlevél?
Igen, asszem.
Hol van Amy?
Te jó isten! Hát persze.
Amy, gyere már! Heather téged fikáz!
- Azért nyomjad! - Nem akarok elkésni.
Helló!
Jack.
- Connie. - A barátnődet fárasztottam.
Igen. Láttam, hogy elfeküdtél a csomagtartóban.
Zseni húzás volt.
Okos fiú vagyok.
Majd utolérnek. Menjünk!
Amúgy milyen magas vagy?
167 centi, miért?
Tökéletes magasság.
Az artisták is legfeljebb akkorák.
Meg az emberi ágyúgolyók, akiket kilőnek.
- Ez komoly? - Igen.
Vidámparkos melónál ez az első kérdés.
- Melóztál vidámparkban? - Igen.
- Puszi! - Nem hiszem el!
Elszöktem otthonról egy cirkuszba.
Tudom, hogy hazudsz.
- Viktor nagyon dögös és nagyon angol. - Oké.
Estére elhívott minket egy klubba.
Egy Incendio nevű menő helyre, ami egy raktár.
Jó, de asztalfoglalásunk van
az Els4Gatsba. Nagyon nehezen jött össze.
Anyuci, akkor vacsora után elmehetünk?
Persze, simán.
- Csak pontosan kell érkeznünk. - Aha.
- Oké. - Szió!
- Amy. - Szia! Jack.
Jó az órád.
Igen?
Aha.
Gyere!
Nagyon örültem.
Tali a cirkuszban!
Okés.
Gyere!
A Sagrada Famíliát már több mint egy évszázada építik.
Mi lenne, ha...
Gaudí tudta, hogy az ő életében nem készül el.
- Ott is van eltemetve. - Szép.
Úgy halt meg, hogy elütötte egy villamos. Bent van eltemetve.
A központi torony 172 méteres,
egy méterrel kisebb a Montjuïcnál...
- Tiszta karácsonyi lap. - ...ami arra van.
- Hihetetlen, de... - Előbb mesélj a srácról,
aki követett minket az állomásról!
Mert úgy éreztem, mintha lett volna valami rezgés.
- Nem volt rezgés, Connie. - Connie.
- Connie, mondd neki! - Volt rezgés.
Istenem! Nézzétek a buborékokat!
Buborékok!
Várjatok! Csináljunk egy képet! Legyen egy...
Na jó, én csinálok egyet.
Ezt nézzétek! Amy, nézd!
Hola! Megpróbálhatom?
Rajta, te jössz!
Oké.
- Te jó... Késő! - Közelebb!
Visszafelé vegyünk egy ilyet!
De jó! Nagyon köszönöm.
- Egs! - Egs!
Jézusom!
Amy, tök jó ez a hely.
Mondtam!
Viktor is jön. Itt találkozunk.
- Jön. Ide fog jönni. - Szia!
- Helló!
Szia!
- Ő Raef. - Ralph?
- Raef! - Ralph?
- Raef. - Ray.
Úgy is hívhatsz.
- Connie. - Amy.
- Szia! - Heather.
Heather. Szia!
Szia!
- Ki kér sört? Jöhet? - Igen.
- Igen.
- Rendben. Hozok párat. - Segítek.
- Jó. - Mindjárt jövök.
Igen?
- Megjött Viktor. - Megkeresem.
Oké. Mondd, hogy jöjjön ide!
Szólok neki.
Visszajössz?
Nem. De dögös vagy, és szeretlek. Jó bulizást!
- Oké... - Pá!
- Nem megyünk arrébb? - Mi?
Nem megyünk messzebb a hangfaltól? Túl hangos.
Hangos.
De ide jönnek vissza.
Van telefonod?
Megtaláljuk őket. Gyere!
- Új-zélandi vagy? - Ja.
Szóval az összes barcelonai klub és raktár közül
- pont ezt választottad? - Miattad jöttem.
- Tényleg? - Aha.
Hallottam, amikor Amy mondta, hogy ide jöttök.
Gondoltam, itt leszel.
Az jó.
Szóval utazgatsz?
Igen, így a legjobb. Spontán az egész.
Lesz, ami lesz?
Igen, imádom.
- Komolyan? - Igen.
- Engem kikészít. - Tényleg?
Miért?
Nem tudom. Szeretek tervezni.
- Értem. - Van...
Van munkád? Dolgozol? Miből...
Igyekszem nem dolgozni.
Néha elvállalok egy alkalmi melót.
Például mit?
Marseille-ben dzsuvát sikáltam hajókon.
Dolgoztam boltban, autómosóban, dolgoztam...
egy médiumnak.
- Volt minden. - Médiumnak?
Igen.
- De... - Sok jó fej embernek.
És te? Mivel... Dolgozol?
Texasi vagyok.
- Oké. - Tősgyökeres.
Aztán Bostonban jártam főiskolára,
és ott ismertem meg Amyt és Connie-t.
Augusztusban New Yorkba költözöm az új állásom miatt.
Milyen állásod lesz New Yorkban?
Banki.
Menő.
Annak, aki szereti a káoszt.
Szart sikálni a fedélzeten is buli lehet.
Igen.
Egyszer valaki azt mondta,
hogy akkor passzol két ember,
ha különbözőek.
Ha ellentétek, és nem ugyanaz érdekli őket.
Nem arra céloztam, hogy mi...
Szóval házasodjunk össze!
Milyen mélységeket feszegetünk egy laza estén!
Igen.
Végre megvagytok!
Helló!
- Cső! - Mizu?
- Itt nem kell kiabálni. - Aha.
- Kellemes. - Tök jó.
Látta valaki Amyt?
Hihetetlen, hogy Amy elment egy házibuliba Viktorral.
Dehogy hihetetlen. Mindig ilyeneket csinál.
Igazad van. Jogos.
Na, bejön?
Ray?
Igen. Várjunk, tuti, hogy Raef a neve.
A Raef rettenetes név. Kétlem, hogy így hívják.
Pedig Jack mondta... A végén van egy F.
- Ray! - Igen?
Semmi. Látod? Mindig igazam van.
Na szóval, azt hiszem, szobára megyek vele.
- Komolyan? - Igen.
Te megleszel?
- Igen. - Visszakísér utána?
Nem lesz baj.
- Nem lesz baj. - A hostel nincs...
- Közel van. Nem lesz gond. - Jó, oké.
- Szeretlek. - Én is.
Írj rám, oké?
Szuper este volt.
- Sziasztok! - Szia!
Ezek szerint jól alakul az életed külföldön.
Jut eszembe, miért akartam találkozni veled. Hemingway.
Mi van Hemingwayjel?
Tévedtél. Azt mondtad, háromszor nősült.
Az a helyzet, hogy négyszer. Rákerestem.
Várj! Azért akartál találkozni velem, hogy elmondd, tévedtem?
Nem is annyira a tévedés,
hanem Mary Welsh miatt.
Aki nyilván a negyedik felesége volt?
Igen. Hemingway végigitta,
csalta, morogta az első három házasságát.
Aztán Mary Welshsel volt élete utolsó 15 évében.
A legdurvább időszak. A Pulitzert a vége felé kapta,
de repülő- és autóbalesetei voltak, és mindenféle baja.
Depressziós volt. Aztán egy nap agyonlőtte magát.
Az előszobában.
Őrület. A nő ott volt, amikor meghalt.
Illik megemlékezni róla.
Örökre emlékezni fogok Mary Welsh Hemingwayre.
Nézd!
Látod azt?
Mit? A tornyot?
- Aha. - Mi van vele?
- Gyere! - Oké.
A dédnagyapám járt itt a 40-es években.
- Itt? - Igen. Volt a felvonón is.
Azzal?
Menjünk!
- De zárva van, nem? - De.
Annál jobb. Nem kell fizetnünk.
Basszus!
Jézusom, Jack! Ezt nem hiszem el!
- Gyorsan! - Mit csináljak? Nem szoktam betörni.
Jól van, ügyes!
Biztos, hogy nem tartóztatnak le?
- Letartóztatnak? - Aha.
Dehogyis.
Nem fogunk lebukni?
Nem tudom.
Biztos zárva van. Nem lehet...
De jó! Várj!
Innen látni a Sagrada Famíliát.
- Hol van? - Ott. Ki van világítva.
Tudtad, hogy 1882-ben kezdték el építeni?
Van róla egy rajz a dédnagyapám naplójában.
Katona volt a II. világháborúban.
A háború után Európában maradt.
A naplójában írt az összes helyről, ahol járt.
Itt van nálam.
Mindenhova el akarok jutni, amiről írt.
Szép, hogy így emlékezel meg róla.
Igen.
Hogy hívták?
- Russell. - Russell?
Igen.
Jó este volt.
Pedig nem így terveztem.
Amy és Connie nem fogják elhinni.
Nem valószínű.
Jack!
Basszus!
Jaj, ne!
Azok ott emberek?
Erre mit lépünk?
Improvizálunk.
- Ne! - Nem érted.
Egész éjjel itt voltunk.
Egész éjjel. Hol voltatok eddig?
- Mi is hívjuk a rendőrséget. - Ez nincs...
- Futás! - Basszus!
Heather!
Hatszor szóltam, hogy legyen itt 9.15-re. Connie!
Nem vette fel.
Menjetek későbbi vonattal!
Muszáj lesz, ha nem ér ide.
Mindenemet ellopta!
- Mi? - Útlevelet, pénzt,
a bőrdzsekit, amit Bushwickban vettem.
- Mindent. - Viktor?
Igen. Azt mondta, hogy a molly
nagyon jó, meg csúcs éjszaka lesz.
Úgy fáj a lábam ebben a cipőben!
Jézusom, jól vagy?
Jól vagyok, csak be voltam állva,
aztán a Güell parkban találtam magam, és nem láttam.
A csempék énekeltek, aztán körbenéztem,
ő nem volt sehol, és a cuccaim is eltűntek.
Biztos jól vagy? Szólhatunk a rendőrségnek.
Nem, jól vagyok. Csak...
Nagyon durva dolog nem történt.
- Elég durva, hogy kiraboltak! - De annál durvább nem történt.
Nem akarom felfújni. Így is épp elég ciki nekem.
- Heather, úgy sajnálom. - Ne csináld!
Az a lényeg, hogy jól vagy.
Elmegyünk a követségre, és kapsz ideiglenes útlevelet.
Vagy...
Amy, hol volt ez a házibuli?
Határozottan emlékszem erre a szoborra,
vagyis az mögöttem volt,
és akkor...
itt kellett átmennem, és...
Várjunk! Az az!
Viktor!
- Hé! - Viktor!
- Viktor! Te rabló! - Van ott valaki?
- Halló! - Hé!
- Szia!
- Hé! - Jézusom!
Tegnap tartottál itt bulit?
Téged ismerlek.
Te énekeltél.
- Igen? - Igen.
Puccinit. Atyaég!
Ott álltál, és az egész tér hallgatta, csodálatos volt.
Gyönyörű volt! Angyali hangod van.
Nem emlékszem rá, de köszi.
Szívesen.
Amy operát énekel?
Naná.
Segítenél megtalálni egy Viktor nevű srácot?
Oké, pillanat.
Egy pillanat, jövök.
Basszus!
Viktor, add vissza a cuccomat!
Bocs, a midet?
Nálad van a cuccom. Add vissza!
Nincs nálam a cuccod.
Lenyúltad az útlevelemet, a dzsekimet, a tárcámat, a telómat!
Nincs nálam a cuccod, bébi.
- A rendőrséget hívod? - Igen.
A számukat keresed? Megadjam?
A zsarukat hívod? A zsarukat.
Jól van, lehet, hogy...
véletlenül hozzám került a cuccod.
- Lehet? - Lehet. Megnézem.
Maradjatok itt! Elvennéd a lábad az ajtótól?
- Vedd el a lábad! - Mi lesz már?
Francba!
Jesszusom! Jól vagy?
- Kapjátok el! - Úristen!
Francba!
- Jól vagy? - Igen.
Minden oké? Hová tűnt?
Kapjátok el!
Vigyázz!
Találtál valamit?
A bushwicki dzseki! Nem látjátok valahol az útlevelemet?
Nézd meg... Mi...
- Hol van az útlevelem? - Ez sok pénz.
- Úristen! - Nem adjuk fel.
Itt nem lehet?
- Te... - Ez az!
- Igen! - Igen!
Mi lenne, ha maradnátok, és belevágnánk egy kis kalandba?
De ez... Biztos valaki... Ez tuti lopott.
Igen, de ő lopta.
- Attól nem jobb. - A cél szentesíti az eszközt.
Bumm!
Gyerünk!
Ez igen! Nyomjuk!
Biztos?
Leszarom.
Kábé négy-öt rongy van a zsebemben.
- Olyan sok? - Igen.
- Mit csináljunk? - Ez törvényes?
- Menjünk! Gyertek! - Bármit csinálhatunk!
Gyerünk!
Oké.
- Hova megyünk? - Tudtam, hogy megkérdezed.
Csak érdekel, honnan tudod az irányt.
De tényleg, honnan?
- Majd' belehalsz, hogy nem tudod. - Nem halok bele.
- Csak egy kicsit. - Én...
Nem, de... Csak érdekel.
Tudja bárki is az irányt?
Minden okés?
Kiraboltak, aztán ezt intézted nekünk.
Köszi, hogy emlékeztetsz rá.
Nem, én köszi!
Nézd meg, hogy konkrétan mit csináltál!
Nézd, hol vagyunk!
Amy, nincs para, minden oké.
A lehető legrosszabb napból csináltál egy jót.
- Kabrióval száguldunk. - Bizony.
Ez az egy volt nekik. Nélküled ez nincs.
Ráadásul piros.
Igen. Meggypiros.
Meggypiros.
Kösz szépen.
Istenem! Nézzétek a...
- Azta! - Durva!
Tényleg durva!
Jézusom! Nézzétek a mólókat!
Eszméletlen!
- Ezt le kell fotózni. - Fotózunk.
- Oké. - Rendben.
Bújjatok össze!
- Add ide! Majd én... - Közelebb!
- Szemüveget le! - Jó.
- Szemüveg nélkül. - Jack, állj oda!
Inkább nem.
Tény, hogy ronda vagy.
- Kattints! Én kihagyom. - Zsír!
- Jó, ahogy érzed. - Mehet!
- Jó? - Úgy tűnik...
Lemegyünk a...
Ne!
Nézzétek!
- De aranyos! - Látod? Rajta van!
- Ennyi. - Jól van.
Ez jó a Hinge-profilomba.
- Tedd fel! - Az az én telóm!
- A telóm! Amy! - Csinálsz egy képet a víznél?
Igen.
Istenem, de szép! Ezt nézzétek!
- Őrület! - Menjünk erre!
Ezt soha többé ne mondd nekem!
Szerintem nálad ez napi program.
- Azért nem napi, de... - Nem napi?
A maga csónakjai?
Rendben. Köszönöm.
Ők a barátaim.
Üdv! Raef. Örülök.
Üdv!
Azt hittem, meg fogsz halni.
Jézusom! Ne ijesztgess!
Jól vagy?
Igen.
De minden rendben? Minden pöpec?
Továbbra is jól vagy?
Szép az élet. Nem változtatnék semmin.
- Connie, gyere ide! - Mi van?
- Ne! - Az előbb mondta, hogy csókolóztak,
- de csak most meséli el nekünk. - Amy, ne már!
- Mi? - Csókolóztak.
Várjunk! Mikor?
Csak egy csók volt, egy édes csók, aztán elaludtunk.
De nem jelent ez valamit?
Mit jelentene? Holnap elutazunk.
És nálatok jelentett valamit?
- Hogy érted? - Connie!
Én most arra megyek.
- Úsznom kell. - Dehogyis.
Mi nem sikongatunk eleget.
Jó újévi fogadalom.
Megbeszéltük.
Ebben a házban élt Salvador Dalí.
- Ez az a híres napló? - Igen.
Várjunk...
- Gyere! - Nem.
Egyszer az életben adódik ilyen.
Jaj!
- Ez nem jó. - Megpróbálom újra.
Még egyszer?
Emlékeztek a hátizsákosokra a tapasbárban?
- Igen, a horvát srácra. - Az a nagyon magas fiú, Goran.
Azt mondta, hogy ez megváltoztatta az életét.
Méregtelenítette magát a társadalomtól, hogy újra magára találjon.
Azon gondolkoztam, hogy ez nekem is menne.
Mi menne?
Az El Camino.
Neked?
Szerinted nem tudnék végigcsinálni egy zarándokutat?
Dehogynem.
Azt hiszem, kicsit kizökkentett
ez a viktoros dolog.
És ez...
Jól végződött, de lehetett volna sokkal rosszabb is, és...
Nem tudom, de nagyon ijesztő.
Nincs baj. Csak rájöttem, hogy végigbulizni Európát
egy komoly szakítás után talán nem a legjobb ötlet,
szóval...
én...
nem repülök holnap haza.
Amy, szerintem ez az utad tökéletes folytatása lehet.
- Igen? - Igen.
Én...
egyetértek. Őszintén mondom.
Na jó, egy pillanat!
- Ray, lefotóznál minket? - Persze.
Ugye tudjátok, hogy Raef a neve? Raef.
- Mi? - Viccelsz, ugye?
- Raef. - Ray.
- Azt mondtad... -„F” van a végén.
- Raef háromra. Három, kettő, egy! - Egy két...
Raef!
Szörnyű kép!
Ne! Töröld!
- Biztos? - Ne, nehogy töröld!
Nem, jól nézünk ki!
- Tényleg bort fogsz készíteni? - Tényleg.
Ez eszméletlen!
Menjek ve...
- Van kedved jönni? - Még jó!
Ennél nem is lehetne jobb. Nézzétek, hol vagyunk!
Európában kószálok egy sráccal, akit alig ismerek.
Nem kószálsz, ha tanulni jöttél.
Csak kocka vagy.
Tök ari, hogy elkísér.
Remélem, nem derül ki róla, hogy sorozatgyilkos.
- Isteni! - Ne!
Jó napot!
- Szeretünk. - Szeretlek titeket.
Imádat. Sikerült!
Sikerült!
- Amy, vigyázz magadra! Vigyázzatok! - Jó.
- Nem hagysz itt semmit? - Nem, minden a taxiban van.
Biztos?
- Mert ez ott maradt az ágyon. - Ne!
- Az útlevelem. Kelleni fog. - Amy!
- Köszi! Szeretlek! - Mindent ellenőrizz!
- Szia, anya! - Üzizz! Te jó ég!
- Légyszi, készíts nekem bort! - Jó, amennyit csak akarsz.
- Szia! - Szia!
- Viszlát!
Most ráérsz ugye?
Igen.
Egy utolsó kaland?
- Persze. - Menjünk!
Gaudí a természetből és a formáiból merített.
Valaki olvasta az útikönyvet.
Az a helyzet, hogy anyám építészmérnök volt.
Tényleg?
- Már nem az? - Nem tudom.
Hogyhogy nem tudod?
Nem tudom, hogy most mivel foglalkozik.
Lelépett, amikor... tízéves voltam.
Új állást kapott egy másik városban, aztán...
néha meglátogatott, telefonált, írt.
Aztán egy idő után teljesen eltűnt.
De nem baj, könnyebb volt,
hogy nem láttam, mert így nem kellett csalódnom benne.
Értem.
- Jesszusom! - Mi van?
Annyira gáz. Oda se bírok nézni, annyira taszít.
Próbál jó képet lőni.
Csak az érdekli, hogy lájkolják a neten.
Nem biztos. Lehet, hogy csak megosztaná a barátaival
vagy a családjával.
Szerintem figyelmet akar.
Gaudí nem azért építette, hogy aztán
az Instán pózoljanak rajta.
Ezt maga Gaudí mondta neked?
Jelen kell lenni, ez a legnagyobb tisztelet.
A kapcsolódás, a jelenlét.
Nem értem, miért zavar ez ennyire. Légy jelen!
Ő meg hadd csinálja azt!
Ez egy spirituális élmény,
amit nyugiban élvezhetnénk, de ezek felszínes arcok
másoknak kattintgatják a képeket
lájkokért és követőkért.
Bocs, ha ez felszínes,
akkor, amikor mi a lányokkal fotózkodtunk,
rólunk is ez volt a véleményed?
Gondold végig, amit mondtál,
mert szerintem nem érzed, hogy mennyire képmutató ez a szöveg.
Miért képmutató?
Európában vagy, és egy naplót követsz, amit a dédnagyapád írt.
- Az más. - Nem. Az ő élményei alapján,
amit ő írt le, és élt át.
Ők nem ugyanezt csinálják?
Vagy elegánsabb, ha az 1940-es években történt?
Heather!
- Heather! Várj! - Mi van?
- Mi az? - Megállnál egy pillanatra?
- Ez az utolsó napom, nem... - Seggfej vagyok.
Egy seggfej vagyok, jó?
Hülye voltam. Bocsánatot kérek.
Nem szoktak így helyre tenni, mint te.
Jack, el kell jutnom a pályaudvarra.
Hadd tegyem jóvá! Elviszlek Bilbaóba.
Nem akarok így elválni.
Vezethetek?
Túl sokat foglalkoztam azzal, hogy mások mit gondolnak rólam.
A tökéletes élet látszatát akartam kelteni.
Közgazdaságtan és statisztika diplomám van.
Mi?
Olyan melóm volt, mint amilyen neked lesz.
Komolyan? Neked?
Igen.
Aztán...
beteg lettem.
Tudtam, hogy változtatnom kell, méghozzá sürgősen.
Mindent feladtam, amit pusztító tehernek éreztem.
Tudom, hogy baromságnak tartod ezt az „élj a pillanatnak” dolgot.
De számomra nem az, mert annyi időt elpazaroltam az életemből.
Négy óra múlva indul a géped?
Igen. Az jó, mert kényelmesen átjutok a biztonsági ellenőrzésen,
elhelyezkedem, iszom egy pohár bort vagy hármat.
És ha nem mennél be?
Miért, tudsz egy eldugott helyet egy reptérközeli kalandhoz?
Nem, azt kérdezem, mi lenne, ha ma nem repülnél haza?
Már ki van fizetve a jegy. Nem maradhatok.
Nem lehet, hogy nem megyek haza.
Két hét múlva meló, és be kell költöznöm az új lakásba.
- Heather, csak tegyük fel... - Mit?
A gép négy órán belül felszáll,
- és nem leszel rajta. - Ne!
Az nagy baj lenne.
Kicsit később költöznél be.
De mi lenne az életeddel? Komolyan.
Van még nálam Viktor pénzéből.
Kijön belőle még egy kis túra.
Csak nem tervezel? De fura!
- Nagyon fura. - Igen, az.
Jól van.
Várj!
Írtak a csajok.
AMY Őrület!
CONNIE- Ray nem tudja, rád vagy Jackre büszkébb
Örülnek, hogy maradtál?
Nézd, mit írt Amy!
Oké, turbékoljatok!
Igen, nagyon örülnek.
Nézd, hol vagyok!
Látod? Szép, mi?
Többet várok tőled egy üzenetnél, hogy tovább maradsz.
Tudom, ne haragudj! Nem akartalak megijeszteni.
Nagyon jól érezzük magunkat, gyönyörű itt,
és mikor adódik még egy ilyen alkalom?
Mi lesz az új állásoddal?
Azt mondtad, be akarsz rendezkedni.
Ez volt a tervünk.
De ezért számítottam bele egy kis...
plusz időt a nyaralás és a kezdés között.
Mert én... úgy volt, hogy...
Gondoltam, kell idő berendezkedni, de nem lesz gond.
Időben visszaérek, és még barnábban.
Mi van a lányokkal?
Ők is tovább maradtak.
Csak féltelek.
Vigyázok. Becsszó.
- Szeretlek. - Én is téged, ne aggódj!
- Jól van, szia! - Szia!
Milyen volt?
Rossz, hogy hazudtam.
Tudja, hogy egy vadidegennel utazgatsz?
- Nem? - Nem.
- Csak félt téged. - Tudom, szeretem apát.
Még sosem maradtam le egy gépről.
Főleg nem szándékosan.
Ez nem lep meg.
Nézd csak!
Itt van.
Igen, San Sebastián, 1946.
„Donostia szívében,
ahol a tenger titkokat suttog a partnak...
egy hídon merengtem azon, hogy vége a háborúnak.
Egy éve még sebesülten feküdtem a csatatéren,
farkasszemet nézve a halállal.
Nem tudom, hogy éltem túl, de sikerült,
és valami megváltozott bennem.
Rájöttem, hogy az életem, bármeddig is tart,
csakis az enyém.
Egy másodpercét sem vesztegetem el.
Nem állok a parton tűnődve, hogy mi lehetett volna, ha.
- Nyisd ki! - Hova hoztál, Jack?
Nyugi! Gyere!
- Voltam már itt. - Muszáj...
Laknak itt?
Igen. Csak nem tudom, itthon vannak-e.
Hogy érted?
Jack, ez ciki! Nem jöhetünk csak úgy be...
Nyugi! Bízz bennem!
Istenem!
Jack!
Hogy vagy? De jó, hogy látunk!
- Jack, örvendek. - Ő Heather.
- Heather, üdv! - Üdv!!
- Ana. - Ana. Örvendek.
Heather.
- Örülök! - Én is.
Rég találkoztunk.
Kopogtat az ajtón.
Azt mondja: „Jack vagyok.
Azt hiszem, az apja ismerte a dédapámat."
- Ennyi? - Semmi bevezetés,
- csak mosolygott. - Semmi közös ismerős?
- Ennyi volt. - Kedves a mosolya.
Órákat töltöttek együtt.
Néha tolmácsoltunk.
Néha Jack csak hallgatta az öregembert, és nem értette, mit mond.
Néha úgy éreztem, hogy nem is kell fordítani.
Nem érdekelt. Csak hallgattam.
Heather!
Jack mondta, hogy gitározol.
- Mondtad. - Igen?
Bocsánat.
- De mondta. - Nem igaz.
De, én hiszek neki.
- Nem. - Ő a barátom.
- Hiszek neki. - Tudom, de téved.
- Játssz nekünk valamit! - De én nem...
Játssz valamit, amit elénekelhetünk!
- Énekelnétek? - Igen, énekelnénk.
- Oké. - Kérlek!
Jól van.
Megpróbálom.
Jó.
De mondtam Jacknek, hogy gimi óta nem játszottam.
Halljuk!
Huszonöt év ez a semmi lét
Csak remény kell, hogy tovább tolhassam
És legyen célom
Gyerünk!
De mire feleszméltem
És kiléptem
A nagy levegőtől betéptem
Az üvöltöm teli torokból
„Mi lesz velem?”
Azt mondtam: „Hé!
Mi lesz velem?”
„Mi lesz velem?”
Ennyi.
Éljen!
- Szép volt. - Nem.
Biztos vagyok benne, hogy a gondolataink alakítják...
a jövőnket.
Komolyan.
Persze.
Az univerzum vagy Isten,
vagy bárminek is hívjuk, azt akarja nekünk,
amit mi akarunk magunknak,
szóval gondolnunk kell rá, minél többször és minél erősebben.
Én nem nagyon hiszek ebben.
Akkor miben hiszel?
Szerintem az univerzum nem így működik.
Jó lenne, ha néha így működne.
Hol nőttél fel?
Texasban.
- Jó reggelt! - Hogy vagy?
Álmosan.
Van reggeli, ha éhes vagy.
Jól néz ki.
Milyen már, hogy a hálószobában van egy fürdőkád.
Köszönöm, Viktor.
- Köszönöm, Russell! - Köszönöm, Russell.
Eszméletlen! Ez az egész élmény.
Nem akarom abbahagyni. Örökké csinálnám.
Hogy sose legyen vége.
Különleges.
Az te vagy.
- Kérdezhetek valamit? - Igen.
Ha feltehetnél...
Istennek, az univerzumnak, megint kezdem,
vagy valamilyen felsőbb erőnek egy kérdést,
és biztosan...
konkrét választ kapnál...
mi lenne az?
„Miért létezem?”
Igen.
Ezen még sosem gondolkoztam.
- Ki kell öltöznünk? - Igen.
Fehér ruhát és piros sálat kell viselnünk.
Hemingway ilyen cuccokban járt? Menőbb csávónak gondoltam.
Kötelező.
Régen a torreádorok
megittak egy egész üveg whiskey-t,
aztán belepisáltak az üvegbe, megitták, és körbeadták.
- Mi? - Igen.
Még mindig csinálják?
Szerintem igen.
Valószínűleg ezért mondja a spanyol torreádor A nap is felkelben,
hogy mindig whiskey-t iszik.
- A saját pisijét issza. - Lehet.
Jönnek!
Nézd!
- Megyek. - Ne!
- Szoríts! - Ne!
Jack!
Nagy hülyeség volt.
Dehogy.
Nagyon Hemingwayes, buta macsóskodás volt. Ügyes.
- Ne! Komolyan. - Sajnálom.
- Fáj, ha nevetek. - Komolyan.
Jó napot!
Azt hiszem, kiment a vállam.
Megnézzük, mi történt!
Segítsek? Segíthetek?
Megy ez.
Mintha az univerzum üzenne
nekünk valamit a lopott pénzről.
Visszaadjuk a világnak.
Egyébként...
- Viktor pénze két napja elfogyott. - Mi?
- Ez a te pénzed? - Igen.
- Jack, ez drága. - Majd később kitaláljuk.
Segíthetek?
- Persze, te is fizethetsz. - Jó.
A testem és a lelkem
Sziasztok!
Bármilyen messze vagy
Ragyogni fogsz, csillagom
„Porto. Portugália második legnagyobb városa,
róla kapta a nevét az ország és a bor.”
Ezt hallgasd! „Porto, 1946. 08. 25.
Mily édes a reggel, megfordult a szél,
és az élet hullámai csapkodják a napszítta sziklákat."
- Szép. - Szerintem az enyém jobb.
Ne merd fikázni a Tracy Túráit!
Helló! Láttok?
- Igen. - Én látlak.
Én a tűző napon gyalogolva barnulok.
Mindig legyen nálad naptej!
Igen, anyuci.
Szívesen.
Délben borozol?
Hogy van Raef?
Raef?
Igen. Hol van? Miért nem köszön?
- Mert szőlőt szüretel valahol. - Raef!
Baromi komolyra fordult a dolog,
- és gyorsan. - Tényleg?
Igen. Annyira jó!
Hát, az én pasimat Caminónak hívják.
Már a felénél tartok.
Ti hol vagytok?
Egy cuki kis panzióban.
- Mesélj el mindent! - Igen.
Csak lődörgünk.
A dédnagyapja naplóját követjük.
Nem tervezünk semmit. Csak elindulunk.
De minden rendben?
- Igen. Nálad? - Para nem tervezni?
- Nemsokára mész haza. - Öt nap múlva.
Akkor hogy lesz, visszamegy veled? Hogy tervezitek?
Még nem tudom.
- Beszéltetek róla? - Nem.
Ő nem tervez.
De a beszélgetéseinkből...
úgy érzem, hogy velem jönne.
És szeretnéd, ha jönne?
Nagyon örülnék neki.
Ha ott lenne velem New Yorkban.
Ez több egy kalandnál.
- Ja. - Értitek?
Szerelmes vagyok.
Várj, kimondta az SZ betűs szót.
Elhányom magam.
Te jó ég! Akkor lesz min agyalnod.
Hiányzik. Már most hiányzik.
Nem lenne jó, ha soha többé nem találkoznánk.
Majd... szóba hozom. Beszélek vele.
Angolul, legyen szíves!
A Clínica Pamplonából keressük, ahol nemrég járt.
Észrevettünk valamit a röntgenfelvételen,
és további vizsgálatokra lenne szükség.
Értem.
Ezt láttad már?
- Mit? - Ezt...
- Szabad? - Persze.
Nézd!
Ilyen nincs!
- Ez durva. - Tényleg durva!
Ismerős?
- Nem, még nem láttam. - Nem?
„Santa Pau egy kis falu a Pireneusokban,
ahol három ország találkozik.
Aki elvéti az irányt, lemarad róla,
és életed végéig bánni fogja.
Áprilisban vagyok itt, a fesztivál idején.
Vége a télnek, és a tavaszt a Santa de la Primaverával,
a tavasz szentjével köszöntik."
„Hat napja vagyok itt, és nem hagyták abba a táncot.
Évszázadok óta ezt csinálják. Abban hisznek,
hogy eljön a tavasz, és az élet megy tovább.
A halál árnyékában táncoltak.
Nem tudom, abbahagyják-e. Talán én sem fogom.
Létezik még ez a fesztivál?
Nem tudom. Hol van?
Santa Pauban.
Nem tudom.
Vigyázzunk ezekre.
Megtarthatod.
Legyen nálad.
Russell neked adta volna.
Szeretlek.
Én is. Nem akartam előbb mondani.
Szia!
Nézd!
Azon a tornyon túl van a Colosseum.
Segítsek valamiben? Lefoglaltad a repülőjegyet?
Épp annyi időm lesz, hogy beköltözzek, és...
hétfőn már dolgozom.
Tudod, hogy már alig egy hét van addig?
Azt is el akartam mondani...
neked, hogy
összejöttem valakivel.
Tényleg?
Hogy hívják? Honnan jött?
Jacknek hívják.
Új-zélandi.
Mivel foglalkozik?
Hát, egy ideje...
a dédnagyapja naplóját követve utazgat Európában.
Egy naplót követ? Minek?
Hát, mert...
a dédnagyapja katona volt a második világháborúban.
És az ő emlékére
Jack végigjárja a helyeket, ahol volt.
Nagyon szép történet,
és lehet, hogy majd könyvet ír róla, vagy...
- Szia! - Le kell tennem.
- Szeretlek. Szia! - Szia!
Hosszú séta volt.
- Eltévedtem. - Igen?
Szóval könyvet írok?
Én...
már szóba akartam hozni.
- Tényleg? - Igen, gondoltam...
Lenne értelme ennek az egésznek, amit csinálok?
Nem. Már így is van.
Csak arra gondoltam, hogy olyan szép élmény,
és szerintem...
De ez nem hiányzik nekem.
Oké.
Akkor mi hiányzik?
Semmi.
Mindenem megvan.
Értem, de mindjárt vége, és...
mindjárt felülök a New York-i gépre, és még nem beszéltünk...
arról, hogy mit gondolsz róla.
Szerintem addig használjunk ki minden egyes napot.
És utána mi lesz?
Nem tudom.
Nem tudod?
Értem. Nem tervezel semmit,
és mindig ködösítesz, ha bármivel kapcsolatban szóba hozom a jövőt.
Közben meg szépen előadod,
hogy az univerzum úgy működik, hogy megadja, amire szükségünk van.
Miért ütöd el mindig valamivel, ha szóba hozom a jövőt?
Mert semmi értelme.
Hogyne lenne értelme beszélni a jövőről?
- Miről van szó? A munkádról vagy... - Erről az egészről.
Arról, hogy mi legyen.
Bocs, hogy kitaláltam egy történetet,
de mit mondjak az apámnak?
Tizenhat éves kora óta minden nap dolgozik,
és egy olyan fiúról kérdez,
aki egy napló nyomában bolyong Európában.
Kitaláltam egy sztorit,
hogy könyvet írsz, mert jobban hangzik, mint az, hogy:
„A vonaton megismertem egy rejtélyes srácot,
aki 10 000 dolláros órát visel, és aki szerint a munka kockáknak való.”
Ezt tíz dolcsiért vettem az utcán, amikor felmondtam.
Emlékeztet, hogy mi igazi, és mi kamu.
Oké. Akkor megkérdezem: ez igazi vagy kamu?
Persze hogy igazi. Ne viccelj!
Folyton kerülöd a választ.
- Mit mondjak? - Talán... Nem tudom.
„Belepusztulok, hogy nemsokára elválunk.
Találjuk ki, hogyan találkozhatnánk minél előbb,
nem bírom ki, hogy ne lássalak,
mert egy kontinens választ el minket?”
Vagy csak én érzem így?
Heather, nem tudom, mit hoz a jövő, és ez így van jól.
De nem csapda vagy zsákutca vagyok, amit el kell kerülnöd.
- Nem hazudtam neked. - Nem is mondtam!
- Az elejétől... - Nem ezt mondtam.
Azzal kezdtem, hogy nem foglalkozom a jövővel,
és nem szeretek tervezni.
Tudom, de én igen.
Szeretem a terveket. Nekem kellenek.
Úgy érzem, hogy egy srácnak, akinek nincs terve, nincs célja,
egyszer tervezhetne, vagy felülhetne velem a gépre.
Ezt most még nem tudom.
- Gyere velem! - Én nem...
Nem tudok mit mondani, Heather.
Semmit nem árulsz el.
Nem akarok most erről beszélni.
Jack!
Hogyhogy nem akarsz beszélni róla?
- Hová mész? - Sétálok egyet.
Hiszel a mennyben és a pokolban?
Szerintem egyik se létezik.
Én úgy gondolom,
hogy ennyi jut nekünk.
- Ja. - Ez a nagyon rövid élet.
Az a legszebb benne, hogy mi dönthetünk...
Minden pillanatban eldönthetjük, kik legyünk.
Nem mi döntjük el, hogy melyik...
tökéletes pillanat, és melyik nem.
Van, hogy szörnyű veszteségekből születnek a legszebb dolgok.
De attól még nehéz.
Hiszel az előző életekben?
Igen.
Abszolút.
Szerinted találkoztunk már?
Igen, egész biztos.
Kezdek...
nem hinni a véletlenekben.
REPÜLŐJEGY RÓMA – NEW YORK
Veled megyek.
Vettem egy repülőjegyet.
„Azt a földet ásták, amit előttük már ástak,
és amit utánuk is fognak.
A fák megnőnek,
ők meghalnak,
és egy nap majd a gyerekeik szüretelik az olívát.
Napnyugtáig 19 fát ültettünk el.
Bármi is lesz velem, ott vagyok a földjükben.
Az unokáik történetében."
Ezen az olívaültetvényen dolgozott Russell?
Nem tudom, lehet.
Egy másik életünkben visszatérhetünk ehhez a fához.
Jól van. Mit is mondhatnék?
De édes!
Add ide a telódat! Lefotózom.
- Mit csinálsz? - Azért még ne örülj!
- Nyolc másodpercünk van. - Mit csináljunk?
Várj, mit csinálunk?
Ez béna.
- Mi az? - Félek ezektől.
Dr. Donato vagyok a Római Onkológiai Klinikáról.
Megkaptam a leleteit. Kérem, hívjon fel!
Amint tud, mielőbb.
Találjuk ki, mikor repüljünk!
Jack!
Mit csinálsz?
- Iszunk egy kávét? - Lökött! Igen.
- Oké. - Hamarosan
megkezdjük a beszállást a 2463-as New York-i járatra.
Azokkal kezdjük, akiknek segítségre van szükségük...
Kimegyek a mosdóba.
- ...és gyerekkel utaznak. - Jó.
Az ötösben vagyunk.
Van még egy kis időnk.
Jó.
- Itt hagyod a cuccod? - Nem, megszoktam a súlyt.
Oké.
- Nagyon jó volt ez az út. - Igen.
Az volt.
Minden része szuper volt.
- Ugye? - Csúcs volt.
Nagyon jó.
Annyi mindent szeretnék még látni!
Visszajöhetünk.
Aha.
Mindig ilyen vagy, ha pisilned kell?
Menj pisilni! Siess vissza!
- Oké. - Oké.
Az egyes zóna utasai megkezdhetik a beszállást!
AMY Bon voyage, kis szerelmes!
CONNIE Fent fog aludni, a poggyászrekeszben?
Folytatjuk a beszállást a 2463-as járatra.
Hol vagy?
Következnek a kettes zónában várakozók.
Lassan mindenki beszáll.
A hármas zóna jön.
- Megkérjük a 2463-as New York-i járat... - Jack!
Jó napot! A barátomat keresem.
De ő...
Francba! Bocsánat. Jól van.
APA A gépen vagy már? Jó utat, édesem!
Bocsánat.
Utolsó figyelmeztetés beszállásra a 2463-as New York-i járatra!
Kérünk minden utast, fáradjon a beszállókapuhoz, mert rövidesen bezárjuk!
- Jó napot! - Jó napot!
Bocsánat, utazom valakivel,
és nem találom.
Meg tudná mondani, hogy felszállt-e a gépre?
Sajnálom, mindjárt becsukjuk a kaput,
be kell szállnia, csak úgy nézheti meg.
Meg tudná mondani, hogy a mellettem ülő utas
- beszállt-e? - Útlevelet és jegyet kérek!
Köszönöm.
Rendben. Jó utat!
- Tele van a gép? - Igen.
Értem.
Ne haragudj
Hova lettél??? Nincs kézbesítve
Új ünnepi látványosságot nézhetnek meg.
Háromhetes rendezvénysorozat indul Flatironban,
amit egy ütős kiállítással...
Sziasztok!
Szia, édesem!
Várj! Teljesen felszívódott, semmit nem tudsz róla?
- Semmit. - Semmit?
- Semmit. - Semmit.
A „ne haragudj” óta.
Aztán biztos, hogy letiltott.
- Ne! - Az utolsó...
Egy igazi csövesbánat okádék.
- Már bocs! Nem. - Várj, ne!
Ne, de komolyan!
- Hadd beszéljen! - Azután, hogy megírta, hogy ne hari,
nem ment át az üzenetem. Letiltott.
Totál eltűnt
egy ilyen szédületes túra után,
ráadásul szerelmet vallott,
csak úgy fogta magát, és kámforrá vált?
Bocsi, de Mr. Jack fogja a béna akcentusát és a búval baszott képét,
és rohadjon meg egy európai porfészekben!
Bocs, de tök gáz. Sokkal jobbat érdemelsz.
Annyira ciki.
- Nem, csak bunkóság. - Dehogy ciki!
- Igaza van, hogy te jobbat érdemelsz! - Köszi. Bizony.
De egyszerűen azt nem értem,
hogy miért nem mondott valamit?
- Bármit. - Figyelj!
Raef sem tud róla semmit.
- Mi? - Semmit.
- Komolyan? - Nem fura?
- Semmit nem tud Jackről? Mióta? - Semmit. Azt mondta...
Egy hónapra teljesen eltűnt, ami nem jellemző Jackre.
Csajok!
Mi van, ha tanúvédelem alatt áll?
Amy!
Nem viccelek.
Mi van, ha a reptéren meglátta a maffiózó keresztapát vagy kit,
és beparázott, hogy kicsinálják.
Ezért új személyazonosságot kapott, és tanúvédelem alatt áll.
Így érthető az eltűnése.
- Van benne... - Van hát!
Jobb, mint az, hogy pofára ejtett az új pasim.
Szerintem tényleg ez történt, mert nem volt...
De lássuk be, nem lenne ügyes maffiózó.
Legfeljebb azért, mert nem tudnák lefotózni.
- Ácsi! - Ácsi!
- Kezd összeállni. - Kezd összeállni. Aztán...
- Nyomjátok! - Szerintem jó úton járunk.
Maffiózó volt, valamit elszúrt, kilépett a klánból,
és akkor kapott tanúvédelmet.
Ámítsatok tovább!
- Ezért jöttem. - Csúcs agyad van.
Köszi, szerintem is.
Köszönöm, hogy ezt összehoztátok.
Tudom, hogy jövő héten ünnep van.
Akkor... vágjunk bele!
Szerintem jól állunk minden szempontból.
Van egy megjegyzés a harmadik oldalon,
Boldog karácsonyt Texasból! Most értem haza.
A család jól van.
- Hahó! Megjött! - Szia!
Szia, nagyi! Hogy vagy?
Tiszta csont és bőr vagy!
Apa üdvözöl, és a nagyi is.
Hadd öleljelek meg!
- Úgy hiányoztál! - Hadd nézzelek!
- Segíts feltenni a sonkát! - Jó.
- Nélküled nincs karácsonyi sonka. - Nincs hát.
- Van sör? - Mi az hogy!
Szeretlek titeket. Boldog karácsonyt!
Figyelj!
Mi a baj?
Amikor anya elment,
hogy...
hogy bírtad ki?
Tudnom kellett, hogy nem miattam
és nem miattad történt.
Nézz ránk!
Olyanok vagyunk, mint két tojás.
Nem láttam bele anyád fejébe.
Gyűlölhetném azért,
hogy elhagyott minket,
téged.
Vagy szerethetném azért, hogy rám bízott téged.
Hogy ilyen klassz kapcsolatom lehet a világ legjobb lányával.
De hidd el, angyalom, sok évembe telt,
sok évet elpazaroltam a gyűlöletre.
Én is.
Heather, édesem.
Remek életed van.
Még annál is jobb, mint amiről álmodtam.
Szuper iskolákba jártál, szuper munkád van.
Szuper jövő előtt állsz.
Ne hagyd, hogy ez a fiú elvegye tőled!
- Hallod? - Nem hagyom.
Nem engedem meg neki.
Segítek nagyinak a zöldségekkel.
De cuki a szobád!
- Nézd, milyen zakkant Connie a képen! - Nézd Connie-t!
Pipa lesz, hogy megtartottad ezeket.
- Kérte, hogy égessük el. - Azért tartottam meg.
Nagyon komoly dolgokról beszéltünk.
- Mármint a jövőről? - Igen.
Nagyon komoly dolgokról,
például, hogy hol akarunk élni.
Jézusom! Szerinted megkéri a kezedet?
Igent mondanál?
Naná. Persze hogy igent mondanék.
De...
Valamit nem értek.
Igen? Mit nem értesz?
Engem mindig megnyugtatott
a terv.
- És... - Milyen terv?
Hát...
A terv, az én tervem, hogy tudjam, hogy alakulnak a dolgok.
Van ennek egy rendje.
Iskolába jársz, diplomázol, dolgozol,
megismerkedsz valakivel, és akkor pipa minden.
Tényleg hálás is vagyok érte, csak...
én...
nem tudom, hogy New Yorkban akarok-e élni,
és hogy ezt a munkát akarom-e- csinálni.
- Basszus! Ez komoly döntés. - Az.
De miért csinálod, ha nem akarod?
Azért, mert nem...
Nem akarok csalódást okozni neked.
És...
Nem tudsz csalódást okozni.
Csak azzal, ha azt csinálod, amihez nincs kedved.
Nem is értettem, miért akarsz bankban dolgozni.
Tudom, jó pénz,
de szeretned kell a munkádat, vagy legalább kedvelned.
Nem szeretem, és nem is kedvelem.
Ki szereti?
Értem. Figyelj, fiatal vagy.
Még sok időd van ezeket a komoly döntéseket meghozni.
Hát éppen ez az.
Azt hiszem, először tettem fel magamnak ezt a kérdést.
Amikor vele voltam, úgy éreztem...
Nem voltak elvárásaim magammal szemben.
Nem gondolkoztam azon, hogy hova kell mennem,
hol kell lennem,
vagy mit kell csinálnom.
Csak ott voltam vele.
Ezt hívják szabadságnak. Szabad voltál.
Igen, és ez hiányzik.
Majd újra megtalálod.
De nem egy bankban. Az biztos.
Nem azt akarom ebből kihozni, hogy nem volt klassz élmény a sráccal.
Pont az ellenkezőjét mondom. Kaptál tőle valamit.
Egy célt, tudod, mire vágysz.
Erre az érzésre.
Szerintem is.
Ez pedig nagy ajándék.
- Szeretlek. - Én is téged. Jó itthon lenni.
Próbáltam megfejteni, hogy miért tűntél el,
de nem jutottam semmire.
Ideje, hogy elengedjelek.
Bárhol is vagy, remélem, jól vagy.
AMY Tudtam! Mikor lesz az esküvő?
CONNIE - Tavasszal Barcelonában. Lehet két nyoszolyólányom?
Naná! Benne vagyunk! Grat, puszi!
Jézusom!
- Heather! - Szia!
Nem láttad a cipőmet?
Ott van.
Kapd össze magad! Már vár. Gyere!
Oké.
Ezennel férj és feleség vagytok.
- Istenem! - Gratulálok!
Ott a feleségem.
A legjobb csaj a tiéd.
- Igen, tudom. - A világon.
Azóta sincs semmi?
Egy szót sem írt?
Tudsz valamit?
Gyere velem!
Jó.
Nem is jelzett vissza.
Csak küldött egy nászajándékot,
meg ezt.
Neked.
Nyugi, nem olvastam el. Connie nem tud róla.
Azt kérte, csak akkor adjam oda, ha érdeklődsz utána.
Szóval...
Oké.
- Kint leszek, ha kellek. - Jó.
Heather...
Tudom, megbocsáthatatlan, ahogy eltűntem a repülőtéren.
Nehéz volt végignézni, ahogy beszállsz a gépbe.
De úgy éreztem, nincs más választásom.
Hazudtam arról, hogy milyen beteg voltam korábban,
és hogy féltem, hogy kiújul a rák.
Aztán megtörtént.
Hirtelen bizonytalanná vált a jövőm.
De egy dolgot biztosan tudtam:
nem akartam, hogy egy haldoklóval legyél.
El kellett mennem. Reménykedtem, hogy meggyűlölsz.
Hogy továbblépsz, és megtalálod a boldogságot.
Hiányzol.
Ahogy telik az idő, egyre többet gondolok rád.
A két együtt töltött hetünk a kedvenc film a fejemben.
Újra és újra lepergetem,
hogy ne halványuljon az emlék.
A sok utazásom, a filozofálgatásaim, a nagy ötleteim
végül rávezettek arra, hogy nem a naplót követtem,
hanem az igazság elől menekültem.
A napló nem önsegítő könyv vagy útmutató a boldogsághoz.
Hanem egy térkép, Heather, amely elvezetett hozzád.
Most is nálam van, de már mást jelent nekem.
Megtaláltalak, és ezért megérte megtenni ezt az utat.
Ez a szerelem ad erőt, hogy megküzdjek azzal, ami vár.
A szerelem táncra perdít, még a halál árnyékában is.
„A halál árnyékában táncoltak.
Nem tudom, abbahagyják-e.
Talán én sem fogom.”
- Megkeresem. - Szerinted ott van?
Nem tudom.
De mennem kell.
Muszáj reménykednem.
Nem tudom.
- Úgy szeretlek. - Én is.
- Gratulálok! - Kösz.
Menj!
Édesem, menned kell! Azonnal indulj! Gyorsan!
Hogy találtál meg?
Emlékeztem a fesztiválra.
„A halál árnyékában táncoltak.”
Heather, nem ígérhetek... Nem tudom, mit hoz a jövő.
Nem is kell.
Emlékszel, mit mondtál?
A gondolataiddal
valóra válthatod.
Itt vagyok, és szeretlek.
Táncolni akarok.
Én is szeretlek.
A TÉRKÉP, AMELY ELVEZET HOZZÁD
A feliratot fordította: Heltai Olga
Kreatív supervisor Kamper Gergely