Downloaded from YTS.LT
Official YIFY movies site: YTS.LT
Všude na světě slaví Vánoce po svém,
ale New Yorku se nic nevyrovná.
Je to úplně jiný svět. Svět stromečků.
Mám jehličí dokonce i v posteli.
V jednom newyorském bloku žije víc lidí než ve Vermontu.
Je to energetická směnárna.
Máme tu stromeček v Rockefellerově centru, máme Rockettes.
Výlohám na Páté Avenue se nic nevyrovná.
Všude hraje hudba.
Líbí se mi energie toho města. Líbí se mi ten hluk a shon.
Zbožňuju vánoční filmy z New Yorku.
Vrať se do Jersey, ty blbe!
Vánoce tu začínají ve chvíli, kdy dorazí prodavači stromků.
Prodávat stromky v New Yorku není vůbec snadný
a lidé netuší, že řadu stánků
vlastní malá skupinka lidí.
Jmenuju se Gregory Walsh.
- Heather Nevillová. - George Smith.
Jsem Ciree Nashová.
Jane Watermanová.
A já jsem George Nash.
Pět vánočních rodin.
PĚT VÁNOČNÍCH RODIN
Je to děsivé podnikání.
Chce to víc jak půl milionu dolarů.
Rok práce se smrskne do jednoho měsíce.
Jde sakra o hodně.
Mě to vůbec netrápí.
Když hraju, chci vyhrát.
Soupeři i kámoši.
Měli bychom spolupracovat.
- Já nevím. - Tomu říkám strom.
213 CM EL GRANDE
Každý, kdo podniká se stromky,
jede částečně sám za sebe.
Je to sezónní vztah.
Se mnou je těžký soupeřit.
My máme nejlepší výběr stromků.
Na mě nikdo nemá.
Modlím se k Bohu, aby to byl dobrý rok.
Doufám, že to letos zvládnu se ctí.
Hou, hou, hou! Veselý Vánoce!
PŮVODNÍ DOKUMENT
Jaký mám vlasy? Kde je maskérka?
Tak jo.
NEW YORK SEVERNÍ PÓL
Trošku si posunu židli.
- Ne! - Tak nic. Fajn.
Hlavně v klidu.
PODLE NOVINOVÉHO ČLÁNKU:
TAJEMSTVÍ OBCHODU SE STROMKY OWEN LONG
Obvykle mám mléko a sušenky, ale dneska vodu.
OBCHODNÍCI S RADOSTÍ
Každý vánoční stromek prodaný v Americe vyrostl na farmě.
Všechny vyrostly ze semenáčků.
Ty musí trochu povyrůst,
aby se přesunuly do většího květináče
a následně do dalšího.
Když je sázíme do země, jsou asi takhle velké
a jsou staré přibližně tři roky.
Dál rostou třicet centimetrů za rok.
Jednou ročně se zastřihují.
Dávají se k nim podpěry, aby rostly rovně.
Pokácejí je, zabalí je.
Pak je dopraví ke mně.
Jmenuju se Gregory Walsh a vedu Greg's Trees
a dělám to už 38 let.
Když člověk prodává stromky,
tak nejspíš prodává i něco jiného,
protože jenom stromky vás neuživí.
Máme tu lilie.
Podívejte se na ně.
Chtěli byste takový dostat k Valentýnu?
„VSTUPTE ZDE, MILÁNKOVÉ!“
Vítejte v Greg's Roses!
Mám Greg's Trees, ale teď jsou to Greg's Roses.
Ne, žádný hou.
Pojďte dál, milánkové.
PRAVÁ LÁSKA RUDÉ RŮŽE
Malý Greg chce být v televizi...
Kam zmizel?
Teď tu byl. On zmizel?
VALENTÝN
To je malý Greg.
Odjakživa jsem si uměl vydělat peníze.
V sedmi letech jsem pracoval v cukrárně,
ve dvanácti letech jsem chtěl pracovat v pizzerii
a tenhle podnik se stromky jsem založil v jednadvaceti.
Taky mám šest stánků s dýněmi.
GREGOVO DÝŇOVÉ POLE
Viděli jste někdy krásnější stánek s dýněmi?
Pak jsme dělali Den matek.
Takhle krásnou kytici můžete ještě koupit na Den matek.
Gregu, volal jsi matce?
- Ne. - Hned jí zavolej. Natočíte to?
Hned jí zavolej.
Otec a syn. Hou, hou, hou.
Takhle se na mě ještě nikdy neusmíval.
Jednou jsem mu dal 50 babek, aby se usmál u Eiffelovky.
„Gregu, to je Eiffelovka, dám ti pade, když se usměješ.“
Když tobě jiný úsměvy nestačí.
Mám jednoho syna.
Jmenuje se taky Greg.
Říkáme mu malý Greg, i když má dva metry.
Já jsem velký Greg, ale už se zmenšuju, tak mi chce říkat starý Greg.
Ale to mu nedovolím.
BLAHOPŘEJEME GREGORY WALSHOVI
Proč?
Je mi dvacet. Takže mu pomáhám už dvacet let.
Odmalička jsem byl na stánku,
buď jenom s tátou, nebo jsem mu o víkendu pomáhal.
Nevím, kdo by se do toho pouštěl,
kdyby v tom nepodnikala rodina.
Napodoboval mě jako malý šéf,
tak jsme mu dlouho říkali.
Jednou to po mně převezme.
Myslíte, že je malý Greg připravený řídit firmu?
Já jsem nebyl připravený do pětačtyřiceti,
takže podle mě netuší, co ho čeká.
Malé vánoční stromečky.
Vyrostl jsem v New Yorku. Tehdy jsme byli podnikavci.
Teď jsme zkušení pouliční prodejci.
20! 20! 20!
- 25! - 25!
Bylo mi 10 nebo 12, když jsem potkal prodejce stromků.
Chodil každý den kolem nás, i když bylo vyučování.
Tak jsem se ho jednou zeptal, co dělá.
Řekl mi, že taky podniká.
Momentíček. Jenom prodávám nějaký šperky.
Podnikatel neodpočívá.
- Našel jsem tě na ulici. - Cože?
Našel jsem tě na ulici. Sebral jsem tě.
- A dal jsem ti práci. - To není pravda.
Pár let pro mě dělal. Šli jsme si po krku.
888 zase vyhrává!
Řekl jsem Gregovi, že jsem lepší.
Tak třeba moje jméno, George.
Mám v něm stejný písmena jako ty a ještě nějaký navíc.
Proč se spokojit s málem, když můžu mít to nejlepší?
Nemá tolik peněz, jak se tváří.
Jak to víš?
Znám lidi, co se vyznají.
Vlastním několik různých firem.
Můj dýňový svět je lepší než Gregův.
Ale dělám i Valentýna, Den matek, Velikonoce a poutě.
Vánoce mám ze všech svátků nejradši
a mám ten nejlepší flek na Manhattanu.
NYC Tree Shops.
Všichni mě sledují, nechápu to.
Cokoliv dělám, sledují mě.
Moji konkurenti mě sledují,
protože si hlídám trendy, co je novýho, co frčí a jak na to.
Vyrostl jsem v Brooklynu.
Byli jsme na podpoře.
Nikdo mi nedal nic zadarmo.
Když jsem něco chtěl, musel jsem si to sehnat,
musel jsem tvrdě makat, abych něco měl.
Makáš, Miku?
Jsou tu zákazníci, přilákej je. Dělej.
Kde je Mimi?
Tak dělej něco. Šup.
Oženil jsem se. Pak jsem se rozvedl.
Pak jsem byl s jinou.
Byli jsme spolu tři nebo čtyři roky
a já si ji chtěl vzít.
Už mi zase lžeš?
Načapal jsem ji při nevěře. Co jsem měl dělat?
Mám čtyři báječný děti,
pět, osm, třináct a osmnáct.
Jsem na ně sám.
Páni!
Těžko si teď najdu nějaký čas pro sebe.
To si možná dám do popisku.
„Tenhle chlap je k mání.“
Ahoj, děcka! Vím, co chcete.
Já vím, co chcete.
Chtějí jen moje peníze.
-Jsem Jane Watermanová. - A já George Nash.
Máme Uptown Christmas Trees.
Prodáváme stromky už 49 let.
Náš oficiální slogan je...
Já to řeknu, vymyslela jsem ho.
Vymyslela jsi ho.
„Prostě ten strom prodáš!“
Pojďte sem, děcka!
Takhle tu chodí celý den.
Každé z našich devíti vnoučat pro nás pracovalo
a naše děti v různých obdobích taky.
Rozhoupej to, Ciree.
Ne, jenom musím... Vlní se to.
Tak.
Jsem Ciree Nashová a dělám s našima Uptown Christmas Trees.
Byli jsme jako první nad Central Parkem v Harlemu.
Nakonec není tak čistý.
- Jsem úplně čistý. - Naprosto.
Zblízka je vidět, že máš na tričku flek.
Stromky jsou odjakživa součást mého života.
Naše celá rodina se kolem nich točí.
Letos přebírám firmu.
Tohle je pro kachňata, co tu vždycky byla.
Ale už nevím.
Někam se poděla, to se stává, když vyrostou.
Nakonec všichni vyrostou a odstěhují se.
I naši zaměstnanci.
Je nám přes sedmdesát, nemůžeme to dělat donekonečna.
Tady máš, Virginie!
Ciree měla potřebné schopnosti.
A ambice.
Naplánovali jsme to na pět let
a postupně jsme jí všechno předávali,
až to dokázala celé řídit sama a my se mohli stáhnout.
Přišlo to v docela...
Už si to nepamatuju.
Když jsem začala abstinovat.
Když si mě vygooglíte, najdete dvě informace,
že jsem majitelka multimilionové firmy
a že mě zatkli kvůli heroinu.
- Taky ti to předepsali... - No jo.
Předepsali mi to...
Musela jsem na hysterektomii a měla jsem různé problémy.
Stala jsem se závislou na lécích, co mi předepisovali.
Byla jsem závislá deset let a nikdo to netušil.
Měla doma dvojčata a k tomu batole.
- Byla to blbá kombinace. - Jo, blbá kombinace.
Taky jsem neuměla říct:
„Potřebuju pomoct, sama to nezvládám.“
HRA VÍRA
Člověk, který se dokáže z něčeho takového dostat, je silný.
Když jsem se dostala ze závislosti,
přemýšlela jsem, co budu dělat dál
a naši řekli: „Co kdybys převzala firmu?“
To, že mi ji svěřili, byla velká událost. Že mi řekli:
„Věříme ti. A proto ti předáváme náš odkaz.“
„Podnik, který jsme budovali 40 let.“
Někdy mě naši přivádějí k šílenství.
- Nemůžeš... - Nech to. Ne!
- Tati, nech to. - Georgi, ne.
Já to udělám.
Ale zároveň nevím, co si bez nich počnu.
Vůbec. Ani o tom nechci mluvit, protože nemám ponětí, co bude.
A tak si užívám každý okamžik s nimi a nerozčiluju se, zkrátka...
Mám je ráda.
Bože.
Ahoj, krocani.
Jsem Heather Nevillová.
Provozuji firmu NYC Tree Lady, prodávám vánoční stromky.
Moc ženských tohle nedělá.
Není nás moc...
To bych ráda zdůraznila.
Tak co chcete dělat?
Ano, moment, vydržte.
Jak velký... Sháníte stromek vysoký 210 až 240 cm?
Nejdřív jsem stříhala psy.
Pak jsem chvíli dělala pro sexuologa.
Stromečky jsem začala prodávat před 20 lety pro jednoho člověka.
Byl to sexista a platil mizerně.
Pak jsem začala dělat u George Smithe.
Ten platil dobře, takže jsem u něj pár let zůstala.
A když jsem se vdala, můj muž povídá: „Co to děláš?“
Měla jsem spoustu nápadů, co bych chtěla dělat,
ale v cizí firmě to nešlo.
Tak jsem začala podnikat sama.
Když neprodávám stromky, mám obchod s delikatesami.
To je Goodies Gone Wild.
Začneme tady.
Tady máme exotické maso. Klokan, aligátor, prasečí hlava.
Velbloud, krajta, králíci.
Prodám všechno, co seženu.
Polib to prase, Jonahu!
Já to nejím,
ale jiní lidé ano.
STEJK WAGYU, BIZON, PŠTROS
OCHUTNÁVKY
Můj sen je prodávat bobří hot dogy.
Takže moje logo je peprný bobr.
KOŘENÍ, MASO & SLADKOSTI
Odráží to, kdo jsem. Peprný bobr.
Najděte si to.
Takže máte Heather, George Nashe, Grega a mě, jo?
Jo, jenom vás. Nikoho dalšího.
- To jsou všichni? - Ano.
- Máme tu jenom pět rodin? - Ano.
Kevina Hammera jste nesehnali?
V zimě roku 1974 jsem měl malou stavební firmu.
Měl jsem takový malý náklaďák.
Někdo si mě najal, abych převezl várku stromečků
do Springfieldu v Massachusetts.
Jel jsem po Interstate 89.
Někde u Bethelu jsem za sebou uviděl blikající světla.
Zastavili mě chlápci v rozpadlý dodávce, měli brooklynský přízvuk.
A začali mě vyslýchat, odkud mám ty stromky.
„Chceme koupit stromky.“
Chtěli koupit vánoční stromky.
„Můžete nám je prodat?“
Jeli až do Vermontu, protože si mysleli,
že tam seženou stromečky.
Řekl jsem jim, ať zavolají pěstiteli.
TELEFON
Na prvním odpočívadle mě nacpali do budky,
ať zavolám pěstiteli, který mi je prodal.
Řekl, že mu jich možná ještě pár set zbývá.
A ten chlap na to: „Koupíme je!“
A pak na mně: „Dovezete nám je?“
„Jasně, proč ne?“
Ten kluk byl Kevin Hammer.
Bylo mu devatenáct
a byl členem Scientologické církve.
To jsem zjistil až po letech.
Kevinovi se musí nechat, že měl geniální nápad,
který evidentně do té doby nikdo neměl,
a sice, že můžete prodávat moc hezké vánoční stromky
na chodníku v New Yorku za cenu, za jakou květinářství
a různé obchůdky prodávají mizerné stromky.
Další rok se mu to rozjelo tak,
že už jsem mu nezvládal dodávat stromky sám.
SANTOVY STROMEČKY
Je to největší prodejce ve městě.
Má 100 stánků.
Je chytřejší než ostatní.
Když jsme Kevina Hammera poznali,
zrovna jsme si vystavili na Manhattanu reklamu.
A on si tam hned postavil stánek.
A my: „Nevidíš tu ceduli?“
A on: „Vidím, proto tu mám stánek. Nechci vás tady.“
Začal mít pocit, že by měl mít kontrolu
nad každým stromkem, co se ve městě prodá.
V našem oboru o něm kolují legendy,
jako kdyby to byl padouch typu Keyser Sözeho.
Mluvil s vámi? Ne. Kurva, to ne!
Volali jste mu? Zavolejte mu. Dám vám číslo.
Já mu zavolám. Nenávidí mě.
Nechápu proč.
Teda chápu, ale co už. Seru na něj.
Já jsem Kevina Hammera stvořil. Jsem za něj zodpovědný.
Někdy kvůli tomu nemůžu spát, jak si to vyčítám.
KEVIN HAMMER VOLÁNÍ
Váš hovor byl přesměrován do hlasové schránky.
Po zaznění tónu zanechte vzkaz.
Po skončení můžete zavěsit nebo stisknout...
A další tři roky jsme vedli drsnou válkou o území.
Války mezi prodejci mají dlouhou historii.
Před 30 lety to bylo drsnější.
Upláceli jsme lidi, platili jsme mafii.
Já mafii nikdy neplatil, o tom nic nevím.
Dařilo se nám ve velkoobchodě
a šlo nám to skvěle.
Ale nedošlo mi, že lezu do zelí
mafiánským obchodníkům.
A ti nám to dali jasně najevo.
Obírali nás, vydírali nás, okradli nás.
Jednoho konkurenta zabili.
Dneska je to jiný.
Ale pořád není radno někoho provokovat,
pokud nevíte, co děláte.
Nejtěžší je sehnat si v New Yorku dobrý místa,
protože ty přiděluje Odbor městských parků.
Čeká se až do srpna, kdy je aukce.
Musíme odevzdat zapečetěnou obálku s cenovou nabídkou.
Ty se pak veřejně otevřou a tak člověk získá svoje místo.
Vím dost jistě, jak to dopadne,
ale bude to zajímavý.
Dobré ráno. Během pár minut začneme.
Vidí mě, Gregu?
Během otevírání mějte ztlumené mikrofony
a případné otázky si nechte až na konec.
Já mám Long Island City a Brooklyn.
Nashovi mají oblast Harlemu.
George Smith je víc v centru.
Staré židovské přísloví říká: Tři věci nezbytné pro obchod jsou:
místo, místo, místo.
Letos budu mít asi sedm stánků.
Heather je královna jihu a já vládnu na severu.
A Kevin Hammer, ten je samozřejmě všude.
Dáváme nabídku na čtyři stánky tak jako vždycky.
Snad to tak udělají i ostatní.
Přehazujeme se,
ale existuje nepsaný pravidlo, že na cizí místo
se nepřihazuje.
Parks. Heather. To je George.
„Evergreen.“
Kdo je Evergreen?
Tak můžeme začít. A začneme
s ABC Playground na rohu Essex a Norfolk Street.
Greg's Holiday Center, 7 000.
Jdeme na Manhattan, St. Catherine's Park, První Avenue.
To je Heather Nevillová, 11 187.
Stejné místo.
To je George Smith.
24 000.
Ten hajzl mi to ukradl.
George nabídl nějakou absurdní částku.
Jo. Není to tak dobrý místo.
Přátele si drž blízko, nepřátele ještě blíž.
Nové místo.
Od George Burra Smithe, Lifetime Byrne Center.
Stejné místo. Elektronická nabídka od Evergreen East.
- Hammer. - Hammer se probral.
Nové místo.
Samuel Seabury Playground, Heather Nevillová, 10 287.
Mám Lexington a roh 96.
Heather je na 96. ulici. Takže mi bude konkurovat.
Původně řekla, že nám to místo nechá.
A pak na něj z ničeho nic dala nabídku.
Proč to dělá? Není to její čtvrť.
Asi jsem někoho naštvala, ale tak to chodí.
Nic jsem neprovedla.
Nové místo.
B111TR Washington Park, JJ Byrne Playground.
Také od Gregory Walshe, Greg's Holiday Center, 5 000.
Stejné místo. Od Evergreen East.
Kevin Hammer, 6 000.
To je elektronická nabídka?
To byla elektronická nabídka.
Právě jsme ztratili hodně cenný místo.
Krucinál!
- Kevin. - Queens nebo Manhattan?
Pořád jsme v Brooklynu.
Jsem blbec!
A tím dnešní aukce končí.
Má někdo nějaké otázky?
Jo, proč tohle děláš, ty blbče!
V BROOKLYNU ZÁŘÍ STROM
Máte někdo nějaké otázky, nebo chcete něco zopakovat?
Schválně, ať to zopakuje celý od začátku.
Usmyslel jsem si, že náš stánek
nebudou jenom stromky na stojanech uprostřed Manhattanu.
Chtěli jsme z toho mít vánoční krajinu.
Místo, které vás ohromí.
Makety Santy, hudba.
A tohle je nejlepší lokace.
A teď ji má Kevin Hammer.
Tohle místo jsem našel já.
Před sedmi lety jsem to vyběhal na úřadě.
Loni bylo moje a teď bude Kevina.
Museli jsme podepsat, že s tím souhlasíme.
My s tím nesouhlasíme. Ale nemáme na výběr.
Rozumíš mi?
Odbor městských parků navrhl, ať se s ním dohodnu,
že mu to vyměním za jiné místo, což bych klidně udělal.
- Haló? - Dobrý den, to je Kevin?
Jo.
Dělám dokument o Vánocích.
Ano.
Jen se chci zeptat, jestli byste se nechtěl
zúčastnit natáčení.
Ne.
Víte, já...
Z toho by nevzešlo nic dobrýho.
ZÁŘÍ
Letošní rok vidím optimisticky,
ale jen proto, že už vím, co mám čekat.
Nevrhám se do toho slepě jako loni,
kdy jsem netušila, jak to bude špatný.
Prodej nám klesl o dvacet procent.
Prodali jsme...
Z 20 000 stromů jsem 3 000 vyhodila. To je hodně.
Obvykle prodám... vyhodím méně než sto.
V tomhle oboru je potíž, že máte jenom omezený čas.
Jen pět týdnů.
Nemůžu počkat, až se všechno prodá.
Když mám moc stromků, musím je vyhodit.
- Jak je vysoký? - Nevím, nevidím tam.
Můžeme uříznout tak půl metru odspodu.
- Jo. - A uřízneme pár větví.
Tak dva metry od stromu.
- Jde to s náma snadno, co? - Jo.
Takhle rychle jsme je nikdy nevybrali.
Já vím. Většinou nám to zabere celý den.
Kde vybíráte stromy? Kam jezdíte?
- Kam jezdím? - Jo.
O tom bych se raději nebavila.
To vám nemusím říkat.
Nikdo neříká, odkud je má,
protože pak by je tam kupovali všichni.
Je důležitý mít tajemství, mám ráda peníze
a nechci, aby je někdo bral. To by mě zničilo.
Je srpen a máme plno práce,
vybíráme tady ty nejlepší stromečky.
Nechci, aby to byl dokument o tom,
jak prodávat stromečky v New Yorku.
Pak by nám je někdo mohl všechny podpálit.
To bychom nechtěli. Nechci jít do lochu.
Příští rozhovor bude za mřížemi.
Já stromky nakupuju v pěti státech.
Oregon, Washington, Michigan, Severní Karolína, Tennessee.
Kolik vás stojí ty stromky?
Do toho vám nic není. Pardon.
Hromadu peněz!
Musím si na to půjčit z jinýho podnikání.
Kdybych zítra umřela, moje děti jsou nahraný.
Najít pěstitele je náročná práce.
Nakupujeme stromky v hodnotě zhruba 400 000 dolarů.
Spoustu peněz nás stojí letenky, objíždění pěstitelů,
kdy si musíme jejich stromy prohlédnout.
Nikdy nikomu neříkáme, k jakým pěstitelům jezdíme.
Tohle je vzácnost.
Vykřikuješ to v televizi.
Debile.
Greg říká, že jsem debil, když to plácnu v televizi.
ŘÍJEN
Touhle dobou musíme omrknout naše místa,
abychom se ujistili, že tam jsou.
Loni jste nám chyběli.
Někdy pronajímatel řekne,
že letos bude vyšší nájem.
Zdravím, ahoj.
Ahoj.
Dej si něco k jídlu.
Zkrátka se musíme ujistit,
že nás v prosinci nic nepřekvapí.
A taky se jim prostě chceme připomenout.
On nám dává pokutu!
- Cože? - Vy nám dáváte pokutu?
- Ano. - Za co?
- Nezaplatili jste. - Ale zaplatili. Tady je lístek.
- Podívejte, tady. - Ale je opačně.
Tady máš.
Podívejte.
Ježíšikriste.
Stejně nám dáte pokutu?
Moc vám děkujeme.
Díky. To je od vás fakt hezký.
- Debil. - Kretén.
Syn jel nedávno mým autem a zmáčknul SOS tlačítko.
Takže kdykoliv nastartuju...
Jen chtěl vědět, co to udělá.
Zavolá to policii.
Takže kdykoliv teď nastartuju, zapne se to.
Podle mě to bude dobrá sezóna.
Loni jsem odhadovala, jaká bude,
podle obchodů na promenádě.
Podle toho odhadnu, jak se daří ekonomice.
Takže doufám, že letos to bude dobrý.
Chápete?
Nemůžete ty zbylý prodat příští rok.
Je to teď nebo nikdy. Musíte...
Musíte nakupovat obezřetně a modlit se, ať to prodáte.
Těžko se to pozná, když tu člověk nebydlí.
Nevím, jaká je tu nálada.
Po covidu se hodně rodin odstěhovalo pryč,
protože lidé mohli pracovat na dálku.
A taky proto, že nájmy šly hodně nahoru.
Za ty roky se toho hodně změnilo.
Ale ne k lepšímu.
Ale je to super město.
New York je super město.
Takže se uvidí.
LISTOPAD
- Sezóna stromků. - Sezóna stromků!
- Sezóna... - Začíná...
- Teď! - Sezóna stromků začala.
Nejsem flákač.
Je to dobře zorganizovaný, kontrolovaný zmatek.
Musíme převézt všechno vybavení.
Všechno se naloží ve Vermontu.
Tak jo, lidi, jen pro jistotu. Busy, benzín.
F-150?
TÝM NASHOVÝCH
- Diesel. - Jasně.
U-Haul?
- Benzín. - Ano.
Maggie pojede v čele.
Já budu vzadu.
Ostatní pojedu mezi námi.
- Ne. - Výborně.
- Tak zlomte vaz. - Jdeme na to!
V sobotu před Díkůvzdáním začínáme stavět.
Jde do tuhýho.
Nikdy se neptáme: „Kolik jsi prodal? Kolik jsi koupil?“
Nikdy se nebavíme o počtech.
Jediný, kdo ví přesné počty, je finančák.
Moji řidiči budou jezdit 24 hodin, sedm dní v týdnu
příštích deset dní, tam a zpátky do Severní Karolíny
a tam a zpátky do Oregonu.
Nonstop.
TÝM HEATHER
Modlím se, ať stromky dorazí včas a v pořádku.
Naveďte ho někdo! Můžete ho navést?
Je to blázinec.
Když se staví stánek, jde o minuty.
Máš řidičák?
GREGŮV TÝM
Tady to máme.
Náš domov i kancelář na příští měsíc.
- Tenhle stojan přijde sem. - Ano.
Do dvacátého budou všechny stánky postavené.
Co to děláte?
- Budeme tu prodávat stromečky. - Jo.
- Takže to je na stromečky. - Ano.
Nefunguje elektřina.
Třiadvacátého budou všechny stánky vypadat přesně podle našich představ.
A šestadvacátého budou naprosto dokonalé.
GEORGEŮV TÝM
Připravit auta, všechno naložit, dovézt,
postavit stánek, jednat s řidiči,
jednat s dodavateli.
Jsem tam každý den.
Jsem pracující šéf.
Když jste sám a chcete se seznámit...
chápete, najít si známost,
musíte se bavit s lidmi, poznat je blíž.
Rychloseznamka je podivná.
Začíná mi nová životní kapitola.
Holky jsou hrozně vybíravý.
Chce to minimálně dvě schůzky, abyste poznali,
jestli si rozumíte.
Já vyberu snadno. Jsem hodnej.
Tak jo.
Heather se seznámila s manželem, když pracovala u mě.
ČERSTVÉ VÁNOČNÍ STROMKY ONLINE OBJEDNÁVKY
V tomhle oboru to funguje jinak.
Člověk nikdy neví, co bude další den.
- Jo! - Ahoj!
Čau!
Stýskalo se mi.
Měli jste se dobře?
Konečně jsou tu všichni.
To je úleva.
Jsem skvělá máma.
Děti jsou to nejlepší, co se mi povedlo.
- Jak se máš? Stýskalo se mi. - Mám se dobře.
Tohle jsou moje dvojčata.
Řeknu vám, že moje děti
měly takový vzdělání, jaký by v žádný škole nedostaly.
- Pěknej! - Já mám stejnej.
To je pravda. Kde ho máš?
Děcka z Vermontu mají možnost se každý rok na měsíc a půl
přestěhovat do fantastickýho, kosmopolitního New Yorku.
Když potkáte tolik různých lidí jako tady, chováte se pak jinak.
Vzpomínáte si na první prodaný stromek?
Jo, bylo mi deset. Bylo to na 110. ulici.
Někdo se mě zeptal, kolik ten stromek stojí.
A já ho prodala za nesmyslně vysokou sumu.
Táta byl hrozně pyšný. Měl ze mě radost.
Tak už zbývá jen jeden náklaďák.
To, co naši vybudovali, není materiální věc.
Ještě odbavíme jedno auto.
Není to jen firma, je to náš život.
A nezlobte!
Celý den.
Jaká byla cesta?
Greg chodil na Penn State. Šlo mu to.
Tři semestry nosil skoro samý jedničky.
Pak ale odešel ze školy, aniž se nás zeptal.
Zakázali bychom mu to.
Nebavilo ho to, chtěl se vrátit domů a pomáhat mi.
Takže letos se plně zapojil, 24 hodin denně.
Nežádal jsem to po něm. Neprosil jsem ho.
Ale potřebuju ho, takže tak.
Gregu, ty věnce budou za plotem?
- Za plotem. - Gregu, stromky.
- To jsou všechny věnce. - Stromy.
Věnce!
Chceš se vsadit, že víc stromků nemáme?
Skládají ty stromky a ptají se tě.
Proč se se mnou dohaduješ?
- Stromky budou za plotem? - Jo, říkal jsem...
- Ty metr sedmdesát zůstanou tady! - Za plotem?
- My mluvíme o věncích. - Nebudou za plotem?
- Na koho to řveš? - Na tebe.
Metr sedmdesát je tady.
Nevěděl jsem, co chci v životě dělat, tak jsem si dal pauzu.
A nějak se z toho stala definitivní pauza.
Metr sedmdesát, metr třicet.
Taky jsem chtěl být víc s tátou.
A začíná nám nová sezóna.
Musíme jich pár rozdělat a zkontrolovat.
Dokonalý, krásný, skvělý.
Nikdy neprovozoval stánek.
Jeho role je po mém boku.
Metr třicet, metr třicet.
Letos mám starost s tím, abych ho naučil samostatnosti.
Kdo to má na povel?
Gregu, ty to máš na povel?
Chci ho naučit, jak se to dělá, ale ve dvaceti letech
nikdo neposlouchá.
Letos ale nejspíš převedu firmu na něj.
GEORGEŮV TÝM
Moje parta je nejlepší ze všech. Dívejte se.
Jsou jako malí elfové.
Jak to tady jde?
DÍKŮVZDÁNÍ 32 DNŮ DO VÁNOC
Zaparkuj to vedle něj.
TÝM HEATHER
Řidiči to většinou nevykládají. Tohle je bonus.
Mně nevadí práce.
Jako v životě, nic není zaručený.
Všechno je výstřel naslepo, hod kostkou.
Vánoční stromečky nevyjímaje.
Tady je to prázdný!
Proč je to tady prázdný?
Celý tenhle prostor je náš.
Vidíte, kolik tu máme místa?
Ty to nedělej, máš zraněný prst.
Ještě si to zhoršíš! Běž pryč, honem.
Kde je klíč od boudy?
Kdo má ten klíč?
- Mám ho. - Nechal jsem ho u ostatních klíčů.
- Asi musíš... - Vstávat a cvičit!
Vstávat!
Haló!
- Tak šup! - Ne!
Vypadni! Ven!
Padej odsud, kamaráde. Tohle není ubytovna.
To je moje bouda. Mazej pryč.
Vstávej, Růženko. Šup. Seber se a běž.
Seš v pohodě? Fajn, tak už běž.
Uhni. Ať může vstát.
Necháme ho probrat.
Jak se jmenuješ?
- Kevin. - Kevin? Jsi střízlivej?
Nebo bereš drogy?
- Piješ? - Jo.
Musíš přestat pít, Kevine. To víš, ne?
Zasloužíš si bydlet někde v teple,
a ne se vloupávat do cizí boudy. Rozumíš?
- Ano. - Musíš přestat chlastat.
Já to zvládám už devět let.
Nejlepší roky mýho života.
Lidi, co se vydají po temné cestě,
mají problém se pak vrátit zpátky
a cítí beznaděj.
Kevine, všude po městě jsou odvykací skupiny. Stačí tam jít.
Stačí jenom když vejdeš dovnitř.
- Jo? - Děkuju.
- Mockrát děkuju. - Mám tě ráda.
Bůh ti žehnej, Keve.
Proč se cítí podřadně?
Protože někdo řekl něco, co to v nich vyvolalo.
Třeba stačí jedna pochvala, a oni se na sebe začnou dívat jinak.
Nikdy nevíte, co můžete ovlivnit,
jakou máte moc.
Lidi si podle mě neuvědomují, jakou mají nad druhými moc.
Před dvaceti lety jsem divoce pil.
Pracoval jsem různě po restauracích
a narazil jsem na stánek Heather na 24. ulici.
Zeptal jsem se, jestli nemá práci.
Ona mi řekla, ať přijdu v devět.
A já na to: „Tak jo, kurva fix.“
Je to špinavá práce, ale někdo to kurva dělat musí.
Začal jsem tam uklízet, muziku na plný pecky.
Tancuju, uklízím.
Tohleto tu sbírám, víte?
Pořádek dělá přátele, ne?
29 DNŮ DO VÁNOC
Když začneme v listopadu včas,
máme skoro týden na to, abychom se připravili
na první velký víkend.
V tomhle bodě už musí být tým kompletní.
Proč nedáte ten žebřík sem?
A další věc je, že musíme vybrat ty správný lidi.
Když chcete vybrat ty pravé lidi na tuhle práci,
dáte jim dvě otázky.
První je: „Co děláte právě teď?“
Měli by být schopni říct, co dělají,
v jedné nebo dvou větách.
Když tohle zvládnou, dostanou druhou otázku.
„Chodíte někdy ven?“
„Děláte nějakou fyzickou činnost?“
„Dokážete stát na ulici
„12 hodin denně, 35 dnů bez přestávky?“
Jak to jde?
Na tomhle rohu jsem už šest let,
ale jezdím sem už 15 let.
Naši prodávali stromečky ještě před mým narozením.
Brácha je taky prodával.
Takže je to taková rodinná tradice.
Lidi, co pro mě pracují, mají spoustu energie.
Jsou to horolezci, instruktoři lyžování a tak.
Podobná sorta lidí.
Tohle je můj domeček.
Se sprchou je to tak, že...
V první řadě se nepotřebuju moc často sprchovat.
Dala jsem dva týdny.
Potkala jsem jednu ženu, co venčila starého psa.
Řekla mi, že bydlí za rohem a dala mi svoje číslo.
Ať jí zavolám, až se budu chtít umýt.
Člověk to musí milovat. Je to nemoc.
Takhle vám ho otočím, jako modelku na mole.
Celý život jsem dělal ochranná sluchátka a pak stromky.
A budu to dělat, dokud to půjde. Mám to prostě rád.
Spím tady pod stolem.
Jeden chlápek našel na ulici topení a dal nám ho.
Máme tu mikrovlnku i topení.
Najde se ledacos.
A Charlieho noční stolek. Ukáže vám svoji ložnici.
Dřív ji sdílel s Kylem.
Jo, tady býval ještě Kyle. Stýská se nám po něm.
Jsou to základní věci.
- Podívejte se na tyhle. - Uvidíte, že je někdo koupí.
Každý stromek si někoho najde.
Zatím to není dlouho.
Prodáváme sotva týden.
Ale už se zdá, že všichni...
- Všichni prodávají stromky. - Všichni prodávají.
Jsme přesně tam, kde jsme byli loni.
Tyhle jsou od 210 do 270 cm...
- Jsou hodně vysoký. - Jo, což znamená...
Asi je budeme muset dole uříznout.
Jsem hrozně zklamaná.
Byla jsem nastartovaná.
Myslela jsem, že máme krásný stromky,
že jsou kvalitní. Ale teď jsem zklamaná.
Mají to být prvotřídní stromy.
Tyhle jsou moc hezký.
Tyhle ne.
Zeptali jsme se všech našich vedoucích, co si myslí.
Shodli se, že vypadají jako jedle balzámové,
což nevadí. Ale my jsme chtěli...
Snažím se lidem vysvětlit, že jedle Fraserovy nesežnou,
kvůli vysoké poptávce.
Všechny je vykoupily velké obchody, než jsme se k nim dostali my.
A lidi si musí uvědomit,
že pár let prostě jedle Fraserovy neseženou.
Obchody jako Home Depot a Lowe's změnily návyky kupujících
a nás se to hodně dotklo.
Lidi si myslí, že stromek má stát tolik,
kolik stojí v hypermarketu.
VÁNOČNÍ STROMEČKY
Těžko může někdo z nás soupeřit s velkými obchody.
Vydělat dneska peníze je těžký.
Váš strom je nezajímá. Je to pro ně ztrátový zboží.
Nevydělávají na stromkách.
Dělají to, protože můžou a protože vám chtějí prodat ozdoby.
O nic jinýho jim nejde a je to hovadina.
Zajímá je jenom zisk.
Chtějí všechno prodat ještě před svátky.
Chtějí se toho rychle zbavit.
A co když někdo říká, že si kupuje umělý?
To je ještě horší.
Kdo má umělý stromek,
říká, že je to ekologičtější, ale není.
My nekácíme stromy v lese.
Ty stromy jsou vypěstované.
Za každý poražený strom se vysadí pět až deset nových,
na rozdíl od umělých, které jsou z čínského plastu.
A musí se sem složitě dopravit.
Nakonec je vyhodíte.
Lidi si neuvědomují, že umělý strom vydrží 50 000 let.
Nikam nezmizí.
Dáte je na skládku a tam zůstanou.
Moje matka si koupila umělý stromek!
Povídám: „Co blázníš? Jako vážně?“
„Jen to zhoršuješ. Kvůli tobě zkrachuju!“
Celá sekce umělotin. To nemáme rádi.
Dali byste si do ložnice plastovýho panáka?
Kdo by chtěl umělej?
Pravej přece voní, můžete si ho osahat.
Ciree, ozval se vám vůbec Kevin Hammer?
Ne. Mluvila jsem s ním na začátku sezóny, než jsme nakoupili stromy.
Já nevím.
Od tý doby se ale leccos změnilo.
VÁNOČNÍ STROMKY
Letos se nám s Kevinem stala podivná věc.
Přišel ke mně do stánku.
VESELÉ VÁNOCE
Báječně jsme si rozuměli. Zašli jsme na jídlo.
Pozval mě na parádní stejk.
Řekl bych, že jsme si padli do noty.
A vyměnili jsme si stánky, což bylo...
Bylo to skvělý.
Zašel jsem na Odbor městských parků
a zeptal se, jestli o té výměně něco vědí.
Řekli, že je to vyřízené.
Že jim Kevin už napsal.
„Vy jste nám taky napsal. Takže hotovo.“
Já nevím. Nechci to komentovat.
Je to složitá osobnost.
Většina lidí dělá tu chybu, že ho podceňuje.
Líbí se mu, že je králem vánočních stromků.
Nechce s tím přestat.
Je hezký mít v oboru kamarády.
Člověk nikdy neví. „Hele, došly nám věnce.“
„Došlo nám tohle nebo tamto. Máme moc tohohle.“
Do Kanady si pro to nepojedete.
A kamarád řekne: „Já mám tři.“ „Dej mi jeden. Máš to u mě.“
Tohle mě vůbec nezajímá.
Prostě...
To bych nechtěl.
Každopádně musím jít dál.
Tohle místo máme nově. Vždycky se nám dařilo.
ROZVOZ VÁNOČNÍCH STROMKŮ
Jsou tady fajn lidi a jde to hladce.
Co víte o tamtom stánku?
Nic moc nevím. Jenom vím,
že je to prostě konkurence.
Děláme, co umíme. Chceme lidem zpříjemnit Vánoce.
To je náš hlavní cíl. O to nám jde.
HEATHER NA 96. ULICI
KEVIN HAMMER NA 96. ULICI
- Pomoz mu. - Jo.
- Ať se zorientuje, jo? - Dej mi tak 10 minut.
V ideálním světě by k sobě lidi měli mít trochu úcty.
Nepostavíte si stánek hned přes ulici, pokud nejste hajzl.
Nevím, co se tam snaží dělat, ale my s tím nic nenaděláme.
On je kurva všude.
Nech nás žít, Keve.
Udělej mi laskavost.
Je to ženská, ale má koule z ocele. Fakt.
MANŽEL HEATHER
Když konkurenti něco provedou,
tak se jim ani nemstí.
Nechá to být, jede si dál svoje.
Nemá čas řešit blbosti.
To přece dá rozum,
že když někde jsem já, tak ty ne.
Víte, co mi říkával otec?
Otec mi říkával:
„Nevšímej si toho, co si o tobě myslí ostatní,
„protože nejspíš myslí jen sami na sebe.“
Je mi fuk, co lidi... Nezajímá mě to.
Zisk plodí konkurenci.
Vy jste s ním mluvili?
Řekl o mě něco hezkýho? Jako vždycky.
Nemůžu se dočkat
Čekám už celý rok
Ne na vánoční řetězy ani světýlka
Ani na starý koledy
Ani na toho chlapíka Co brázdí nebe na saních
Čekám jenom na jedno
Na toho fešáka, co stromky prodává
Každý jednoho zná U vás v ulici prodává
PRODEJCE
Ten můj postaví celý les Kam se chodím procházet
Stojí mezi lékárnou a YMCOU
To je moje zimní království Tam chodím snít
Máme hodně rozvozů.
Ty dámy ve středním věku, co nás svádějí, jsou vtipný.
- Vánoční stromek. - Dobrý den.
Jedna paní nás u sebe chtěla zdržet.
Nabízela nám pití a svačinu.
Ptala se, co posloucháme a pouštěla nám písničky.
Nemůžu se dočkat
Čekám už celý rok
Ne na řetěz ani...
Však to znáte Už jste to slyšeli
Až se ten tlusťoch prožene po nebi
Jen jedno přání mám Fešáka, co stromky prodává
Jen jedno přání mám
Fešáka, co stromky prodává
Dávejte si pozor, dámy. Vážně.
Malý Greg je můj. Říkala jsem to.
Představte si, jaké to s ním je.
Je tichý.
Ale když ho poznáte blíž, tak vůbec.
Hej, Aggie, hádej, co jsem prodal.
- Jednu moji věc? - Dvě.
Lidi podle mě netuší, jak je vřelý.
Všímá si různých maličkostí, hlavně těch, které se týkají mě.
Skvělý obchodník.
Je trochu stydlivější, ne tak otevřený jako velký Greg.
To má asi po mámě.
Myslím, že máma ho naučila, aby vážil slova.
Jsou stejní, jen je každý v jiné barvě.
V mém životě je nová, báječná ženská.
Známe se z rychloseznamky.
Řeknu vám, že jsem na tom byl několikrát.
Ale Karen byla jiná.
Jak jsem ji viděl, věděl jsem, že je ta pravá.
Jako kdyby mi v srdci něco vybouchlo.
Vánoce budou hned veselejší,
když je má člověk s kým trávit.
Nejspíš na ní časem najdu nějakou vadu.
Ale zatím jsem nic nenašel, tak nevím.
Nevím.
Bude to 150 dolarů.
- Dobrá. Chcete vrátit? - Nechci.
- Mockrát děkuji. - Díky.
První víkend v prosinci je největší šrumec.
Už máme doma všechno nachystané.
O tomhle víkendu prodáme víc jak 30 % všech stromků.
Doufám, že dneska něco prodáme.
23 DNŮ DO VÁNOC
NAVEDL MĚ ELF!
Chcete vánoční objetí?
Pojďte sem.
- Jak se máte? - Dobře. Co vy?
Dobře, díky.
Hodná, hodná, zlobivá.
Moc zlobivá.
Prodáváme i v dešti.
Šel jsem kolem tří stánků a nic.
My tu stojíme, jsme vybavení proti dešti,
máme stany a prodáváme.
Jdu makat, Gregu.
Duch minulých Vánoc jsou ty světlý barvy.
Když jsme to zvládli dneska, tak zvládneme celý týden.
A nejpozději v neděli budeme vědět, jaká bude sezóna.
Když to děláte už dlouho, vidíte, že trendy se nemění.
3. prosince vám řeknu, kolik přesně stromků prodám
a trefím se.
MŮŽETE ZHLUBOKA DÝCHAT
3. PROSINCE 22 DNŮ DO VÁNOC
Ježišikriste.
Obvykle je to snazší, letos je to ošemetný.
Každý den provozu mě stojí tak 10 000 dolarů.
Osm stánků, třicet zaměstnanců,
dělají 24 hodin denně, sedm dní v týdnu.
Nájem majitelům.
Dvacet tři.
Je to drahá legrace.
58 centimetrů.
Snažíte se vyřešit hlavolam s vánočními stromky,
ale není to hlavolam, je to maglajz.
Já jdu tudy.
Směrem na Pátou Avenue.
Obyčejně společně probíráme, jak to letos bude.
Ale Ciree kupuje stromečky.
Máme danou koncovou cenu.
Musíme vydělat čtyřikrát víc, než nás strom stál,
abychom pokryli náklady a ještě něco vydělali.
Musíte se pokusit předvídat, jak to bude.
A někdy se můžete šeredně mýlit.
Dva metry deset.
Jak může někdo předpovědět, kolik lidí odjede pryč,
který víkend odjedou pryč,
kolik lidí nikam neodjede?
Na to, abych něco předpovídal, už to dělám moc dlouho.
Tohle se rozhodně neprodá za tolik, za kolik by mělo.
Já to vyřeším.
- Jo. - Dobře.
Vidíte strom, co má být první jakost.
Jenže má na boku díru,
nebo je poškozený, a tak se ho snažíte prodat aspoň za něco.
Prostě ten strom prodáš.
Děsí mě, jaký je tu klid.
Je to stresující, protože by tu mělo být rušno.
Je teprve jedenáct dopoledne a moc se toho neděje...
Je těžký být na novým místě, protože lidi většinou kupují stromek
na stejným místě jako minulý rok.
Takže cokoliv měnit je ošidný.
Moc jsem od toho nečekala.
Přišla jsem o jedno místo,
tak jsem si to chtěla vynahradit, doufala jsem,
že tím zalepím tu ztrátu, která mi kvůli tomu vznikne.
Jenže to tak úplně nedopadlo, ale co můžu dělat?
Chápete?
Tam na střeše Sobi si hoví
Pak Santa vyskočí
Komínem dovnitř Hraček plný vak
Aby si děti měly s čím hrát
Páni, vybraly jste si parádní stromek.
A měly jsme 60 dolarů.
Panejo. Jste šikovný.
Tenhle ale stojí trochu víc. Za kolik je tenhle?
Tenhle je... Jak je vysoký? Změříme ho.
To je 120 cm.
Takže stojí 110 dolarů.
- Kolik máte? - Šedesát.
Tak to musíte přidat. Nemohl by vám pomoct tatínek?
Vysvětlily jste mu, proč ho za takovou cenu asi neprodá?
Protože je ožraný od brouků.
Kolik vám může přidat tatínek?
Dvacet.
Volal mi Santa Claus.
Řekl mi, že dneska přijdou dvě holčičky,
aby si koupily stromeček.
A taky řekl, že dostanou dvakrát víc dárků k Vánocům.
Tak za tohle tu dvacku přihodit musím.
- Tady máte. - Děkujeme.
Nezapomeňte si to doma postavit, ano?
Neděle je nejlepší den, protože chodí celé rodiny.
Podle tohohle víkendu si naplánujeme zbytek měsíce.
A jelikož teď tak leje,
zkusíme zrušit případný objednávky,
nebo to nějak přesměrovat.
- Díky. - Tak jdeme.
Děkujeme.
Veselé Vánoce.
- Nashle za rok. - Ano.
Teď bychom měli mít narváno,
jenže nemáme.
Takže uvidíme, jak to dopadne.
Za kolik by byl asi takhle vysoký?
Nebo takhle?
Jedle Fraserova, co má přes dva metry, je za 299 dolarů.
Tak to nevím, jestli klapne.
V Home Depot ho mají za 75 dolarů.
Pojďme vybírat z těch, co jsou za míň.
Tyhle jsou za 175 dolarů.
Mají 180 až 210 cm.
Vypadají jako uříznutý špičky stromu.
Nemůžete prodávat jen samotný stromky bez ničeho
a mít znuděný prodavače,
protože pak by všichni šli radši do hypermarketu.
Podej mu ruku, ať zjistíme, jestli se k nám hodí.
Lidi často neví, co chtějí,
takže jim musíte poradit.
Stromeček pro vás musí mít zvláštní kouzlo.
Ten se mi líbí. Co vám? Vezmeme si ho?
Paráda!
Zažil jsem spoustu kouzelných okamžiků, když si lidé kupovali stromeček
a pak si ho společně nesli domů.
Máme štěstí, že tohle můžeme dělat.
Skoro všichni mají ze stromečku radost.
Je to blaho.
Je to místní?
Jo, je místní.
Vypadá dobře.
- Tak jo. - Čau!
Greg chce, abych mu dělala rozvozy.
Je to několik objednávek.
Řekla jsem mu, že každá bude stát minimálně 200 dolarů.
Kevinovi vadilo, že prodávám stromky lidem, které bere jako konkurenci.
A ten rozhovor nedopadnul moc dobře.
Velký stromy mají všichni od nás. George, Greg, Heather,
všichni je od nás nakupují.
Vezou nám velký strom.
To je od Ciree.
Když mi pak zase volal, nevzal jsem to.
Rovnou jsem podal telefon Ciree.
A ta povídá: „Dovolte, abych se vám představila.“
„Přebírám firmu a odteď budete jednat se mnou, a ne s Georgem.“
„Budu prodávat stromky, komu budu chtít.“
„Podle mě bychom měli spolupracovat a pomáhat si.“
Řekla bych, že Kevin na stará kolena trochu vyměkl. Aspoň to říká.
Ale Kevin je Kevin.
Jo, Ciree mi píše kvůli stromkům.
Je to sezónní vztah.
„Čau, ty něco máš, já něco mám. Nechceš to vyměnit?“
Navzájem spolupracujeme.
Andrew, pojď něco prodat.
Včera mi volala Heather.
„Máš velký strom?“ „Mrknu se na něj. Jo, to je on.“
Nikdo o něj nestojí. Nikdo ho nechce.
Když jí můžu s něčím pomoct
a pomůže to i mně, je to výhodný pro obě.
My to tak děláme.
Dělej, Andy. Ty už to vzdáváš, dědku? Fakt?
Nedělíme se o všechno.
Máme svá obchodní tajemství.
Ale jsme kamarádi a když si můžeme pomoct,
tak si pomůžeme.
Je obsypanej šiškama.
Jo. Anebo jsi jen slabej.
Ani se nezapotil.
Klouže to!
Je to krásnej strom.
Dejte mu vodu, jestli chcete, aby přežil. Jinak uschne.
- Dobře. - Tak díky.
Raz, dva, tři.
Chytněte to zespodu a zvedněte nahoru.
Potřebovali byste kus dřeva.
Dva krát...
To stačí. Tak jo.
Kdo jede do Harlemu?
Jak se máš, Chrisi?
Dobré ráno, Gregu. Jak se máš?
Právě řídím šestimetrový návěs se šestimetrovým stromem.
A mám hodinu zpoždění.
To byla ale hrůzná cesta.
Každý rok děláme krásnou věc.
Parta lidí z Harlemu
postaví strom, který má zvláštní význam.
Původně ho kupovali u člověka, který jim ale dal moc vysokou cenu
a oni se báli, jak to vyřeší.
Požádali mě, jestli bych jim to zajistil za jejich nabídku.
Dáváme si na tom záležet, pomáháme jim ho ozdobit.
Zabere nám to tři dny.
Má šest metrů.
Pak ho slavnostně rozsvítíme a je tam Santa,
což budu letos nejspíš já.
Santa je pro děti trochu matoucí, ale je skutečný.
Plácneme si.
Otoč se na dědu.
Santa je duch, duch obdarovávání.
Počítač? Chceš telefon?
- Vyrábění. - Vyrábění?
Když nadepíšete dopis „Milý Santo“
a hodíte ho v New Yorku do schránky,
dostanete odpověď.
Každý ji dostane.
Takže Santů je evidentně hodně.
- Jak se máš? - Dobře, co ty?
Ty jsi z Atlanty?
Jsem ze Severního pólu.
Táta dělá Santu,
protože náš původní Santa nám to na poslední chvíli zrušil.
Byla to velká akce pro 500 lidí.
Někdo musel toho Santu dělat.
Je tlustý a má bílý vousy, takže se na něj všichni obrátili.
„Obleč si převlek.“
A tak se ze mě stal Santa.
Děkuju.
Ahoj, pojďte dál. Vítejte!
Vítejte v Hračkolandu!
Už pár let se snažím být co nejvěrnějším Santou.
- Co bys chtěl k Vánocům? - Popelářský auto.
Popelářský auto? Máš ho mít.
Když jsem Santa Claus, nic není problém.
Navštívili jsme dětskou nemocnici.
Ahoj.
Ahoj, jak se máš?
Myslel jsem si, že to bude prospěšná zkušenost,
ale úplně mě to odrovnalo.
V těch rodinách bylo tolik lásky.
Nosím dárky hodným klukům.
Vzbudil tě Santa Claus?
Moc mě těší, kamaráde.
Veselé Vánoce.
- Chcete fotku? Pojďte sem. - Díky.
Dívejte se do foťáku.
Hele!
Díky, Santo.
- Jste pašák. - Díky.
Zdravím.
Dobrý den.
To je můj štáb.
Haló?
Ano.
Dá se to vyřídit během příštích pár dní?
Asi ne, že?
Když to naplánujeme do soboty, pak na dva týdny odjedu,
vrátím se a bude ozařování, tak by to šlo?
Musíte si promluvit s doktorem Grossmanem.
Dobře.
Ráno jsem dostal špatnou zprávu.
Rakovina prostaty se mi rozšířila do plic.
- Mrzí mě to. - To je dobrý.
- V pohodě. - Tak se zatím mějte.
Chirurg, odborníci na ozařování a další lidi
se právě teď radí a pak mi dají vědět,
jaký bude postup.
Což není dobré znamení.
Radši bych, kdyby se ozvali za týden.
Podle nich operace nepomůže.
Prý by byla příliš extenzivní.
Takže jen krátký cyklus ozařování,
ale mám pocit, že podle nich nemá žádnou šanci na úspěch.
Zavolám sestře.
Bude zuřit, když jí nezavolám.
- Ahoj, Noreen. - Ahoj.
Operace nebude. Byla by prý...
Podle nich by byla příliš extenzivní.
Museli by odstranit moc velkou část plic.
Moc intenzivní?
Vždyť to říkám. Prý by byla extenzivní.
Extenzivní, ne intenzivní. Extenzivní.
- Expanzivní. - Extenzivní.
Extenzivní, ne?
To je fuk.
- To slovo je expanzivní. - Podle mě extenzivní.
- Extenzivní. - Extenzivní!
- Ano. - Dobře.
Fajn.
- No... - A jak to teda bude?
Krátký cyklus ozařování.
Dobře.
Život jde dál, ne?
To není konec.
Jak říká Gandalf v Pánovi prstenů.
To není konec.
Anonymní alkoholici nás učí žít den za dnem.
Dneska je hezky.
A já věřím v budoucnost.
Věřím, že...
Zatím mám v plánu být nejhorší pacient všech dob.
Aby říkali: „Ten chlap na cimře 108 je vůl.“
Ne aby říkali: „To je ale milý pán.“
Teď jsem hodnej chlap.
Ale jestli na tom někdy budu fakt špatně,
tak budu neustále zvonit na sestry.
„Co zase chce?“
Ne, to bych nemohl.
17 DNŮ DO VÁNOC
Musím si dojíst snídani.
V kolik tam dorazíš? Stáhni to.
Kdy budeš v Parku Marcuse Garveyho?
- Za jak dlouho tam dojedeš? - Za dvacet minut.
Kdy budeš v Parku Marcuse Garveyho?
Chceš naučit to balení?
Tak pojď.
Tahle síť tam nepasuje, ale seru na to.
Ona ztělesňuje prototyp newyorské podnikatelky.
Raz, dva, tři, šup sem.
Jede nonstop. Připadá vám agresivní.
Připadá vám naštvaná.
Dneska měli přijet. Vypadá to hrozně.
Ale poté, co vám řekne,
velice přísným tónem, jak máte co udělat,
zeptá se, jak se máte a co potřebujete.
Vejdeš se sem?
Jo, tak jedeme.
A kromě toho najímá lidi, co jsou nezaměstnatelní.
Proč máš potřebu každýmu na potkání říkat,
že máš záznam v rejstříku?
Proč musíš všem vykládat, žes byl ve vězení?
To tě definuje? Teď jsi snad ve vězení?
Když to lidem říkáš,
děláš ze sebe vězně vlastní minulosti.
Mám záznam v rejstříku a nestydím se za to.
Lidi vidí na svojí cestě hrboly a berou je jako překážky.
Nejsou to překážky, jen hrboly. Musíte je přejet.
Se mnou o svojí minulosti nemluvíš!
Nikdy! Mluvíš o budoucnosti,
mluvíš o tom, co chceš od života a mluvíš o přítomnosti.
Tak proč s ostatními lidmi mluvíš o minulosti?
Zamysli se nad tím.
Musíš s tím přestat.
Už to máš za sebou. Nejsi včerejší Andrew.
Jsi dnešní Andrew. Buď dnešní Andrew.
Nevím, kam jedu.
Často slyším, že jsem blázen, kolik jsem přijala lidí.
Ale jak bych to mohla neudělat?
Dobrý? Spokojený?
Rodina není jen krev.
Rodina jsou lidi kolem vás, které nekonečně milujete
a to bez výhrad.
Mám pět dětí,
můj muž má tři děti a dvě děti jsem adoptovala.
Odjakživa jsem chtěla adoptovat dítě.
Ten nejstarší je syn mé sestřenice.
Ten byl první. Pak chtěl, abych adoptovala jeho bratra.
Takže jsme našli jeho bratra a bylo to.
Paráda! Zadáte si poptávku.
Asi příští měsíc. Paráda.
Krása. Bezva. Super.
Ještě nikdy jsem neměl takovou nejistotu, jak to půjde,
jako letos.
Dneska byl dobrý den. A bude dobrý až do konce.
Ale zítra nás to může spláchnout.
První a druhý víkend v prosinci. Tyhle dva víkendy potřebujeme.
Když prší, víte, že to bude stát za pendrek.
V tom, jestli uspějete,
hraje roli spousta různých složek,
a řada z nich je mimo vaši kontrolu.
DVA TÝDNY DO VÁNOC
Hlavní nápor v neděli je od 11 do 17.
A od 11 do 17 pršelo, takže...
Dnešek byl příšerný. Pořád je to horší než loni.
VĚTVE 5 DOLARŮ
To nevadí. Doženeme to. Snad.
V sobotu bylo hodně lidí. V neděli tolik ne, protože pršelo.
Bylo hrozně málo lidí.
Je čas vytáhnout hrnky a začít žebrat.
Často říkáme, kolik musíme vydělat.
Kolik musíme mít průměrný zisk. Kolik musíme prodat...
Hodně si říkáme, co všechno musíme.
Jenže člověk nedokáže všechno.
Loni jsme často dělali akci kulový blesk.
Snažila jsem se přesouvat stromky, co to šlo.
Minulý týden se každý večer někam stěhovaly.
Jsou místa, kam nedám drahý stromky.
Zkusím je spíš prodat ve velkém.
Jde o to umět se správně přizpůsobit poptávce.
Každé prodejní místo je jiné.
Co prodáme, to prodáme.
Uvidíme, kolik toho ještě bude.
KAŽDÝ DEN ČERSTVÉ STROMKY
V noci jsem zticha a hlídám.
Povídám: „Heather.“
„Jestli někoho chytnu, jak krade stromek, tak ho dojebu.“
Ona na to: „Georgi.“
Když jsem k nim přišel, chránil jsem je.
Ale ona mi řekla: „Georgi, je to jenom strom.“
Já na to: „Jen přes moji mrtvolu.“
6 DNŮ DO VÁNOC
Rolničky, rolničky Kdopak vám dal hlas?
Kašpárek maličký Nebo děda Mráz?
Obvykle tady tolik stromků nemáme.
VŠE ZA 1 DOLAR
To je znamení, jak je letos špatný rok.
Nikdy jich tu tolik nemáme.
Venku máme ještě plný návěs, leží nám na ulici.
Je jich tu všude plno.
A tak se to snažíme co nejvíc vytěžit.
Život, to je rodina a přátelé, láska a štěstí.
Hledal jsem lásku a našel spřízněnou duši.
Žena mých snů existuje.
Ano, jsem šťastný. Našel jsem lásku.
Našel jsem tu nejúžasnější ženu pod sluncem
a jsem v sedmým nebi.
Jsem nejšťastnější chlap na zemi.
Děkuju. Veselé Vánoce. Spasiba.
- Dej jí pusu. Zaslouží si to. - Otoč se, velký Gregu.
Ať nejsi pohoršený.
Můžete udělat to s těma nohama?
- Prosím. - Zkoušeli jsme záklon.
- Trénovali jsme. - Tak to zkuste.
- Jeden záklon. - Ne, stydí se.
Hrozně se stydí.
Většina dvacetiletých kluků
by se podle mě domů nevrátila.
Bylo to trochu z nutnosti, ale taky to sám chtěl.
Věděl, že jeho táta má problémy.
Taky věděl, že je to rodinný podnik.
Ale i součást jeho táty.
Můj táta umřel, ale šlo to rychle.
Za tři dny bylo po něm.
Neumím si představit být u toho.
Sledovat...
Nevíte, kdy to přijde.
Tak jsem tady. Jedu po schodech nahoru.
Tak mi to řekli.
Jsem v pokoji a připravuju se.
Musel jsem dostat rakovinu, abych se zastavil a víc si všímal věcí kolem.
Netrápil se každou maličkostí.
Docela se těším. Mám rád anestezii.
Lepší spánek nezažijete.
Všichni umřeme.
Ale já mám to štěstí, že to vím. Přestaňte mrhat časem.
Nemyslete si, že žijete věčně. Nežijete.
Nikdo z nás.
A to je dar.
Měli bychom si to každý den připomínat.
Už mám něco za sebou. Vyndali mi prostatu.
Dostal jsem pleny a 60 dnů ozařování.
A teď na pokoj.
Ale nebylo to tak hrozný.
Dokonce i ty pleny byly nakonec v pohodě.
Santa je super.
Není důvod nezačít si užívat život hned teď,
bez ohledu na to, jak na tom jste.
Třeba já jsem na tom o dost hůř, než jsem byl dřív,
ale teď jsem šťastnější.
Každý může být tak šťastný, jak chce.
Kdo to řekl?
Asi Einstein. Někdo takový.
Buďte tak šťastní, jak chcete.
Za mnou je Greg.
Pozdrav, Gregu.
- Ahoj. - Ahoj, New Yorku.
Ahoj, mami.
Táta na tom byl hůř, než jsme mysleli. Chtěl jet do Kambodži,
tak jsem si řekl, že s ním strávím pár týdnů.
- Pozdrav, Gregu. - Ty to točíš?
Pozdrav New York.
- Zdravím New York. - Ahoj.
- Gregu, podívej se na mě. - Točíš to?
- Ahoj, mami. - Ahoj, mami.
Veselé Vánoce až z Angkor Vatu.
Santa donesl dárky hodným slonům.
Jak se to říká?
Jo, je Santa, ať je kdekoli.
Malý Greg už není malý.
Teď už je to jen Greg.
Udělal toho tolik, jako velký Greg před ním.
Je to ten Greg, co obchází všechny stánky.
Fajn, tohle zbývá?
- Napsal jsem mu... - Gregu, to je všechno?
- Jo. - Dobře.
Greg se o to stará už celý rok.
Za rok nebo za dva už možná nebudu fungovat.
Možná budu v nemocnici.
Co mi diagnostikovali rakovinu, tak jsem brečel jenom,
když mě napadlo, že neuvidím Grega v dospělejším věku.
To mi asi bude chybět.
Je to nejlepší táta.
Jo. Lepšího bych si nemohl přát.
A ví, že si to myslíš?
Asi jo.
Mám tě rád, tati.
Moc často si to neříkáme, ale máme se rádi.
Budu se tu o to dál starat.
- Dobrý den. - Zdravíčko.
- Jak se máte? - Dobře. Co byste rádi?
Sháníme stromeček.
- Na poslední chvíli. - Dobře.
Nenapadlo mě, že to budu dělat i za padesát let.
Vtipkovali jsme s Kevinem
prvních pár let, co jsme to dělali.
„Umíš si představit, že budeme na ulici
„prodávat stromky ještě v padesáti?“
„Ani náhodou!“
Očichejte si ho.
Někdy se něco stane, nějaké šťastné řízení osudu.
Necháte se tím vést, i když nevíte kam.
Ale o padesát let později zjistíte,
že lidem zlepšujete život.
To je přece zatraceně úžasný, že tohle dokážeme!
Tak tady máte stromeček.
- Podržíš ho? - Jo.
- Tak jo. - Nashle za rok.
- Děkujeme. - Jeho tu určitě za rok potkáte.
Vy končíte?
Je čas jít do důchodu.
- To se máte. - Padesát let!
To je úžasné!
Říkáme si, že to je možná poslední stromeček, co jsem prodal.
- Gratuluju. - Tak vidíte, jak je speciální.
To rozhodně.
- Můj miliontý stromek. - To věřím.
Už mám dost.
Končím. Dělám to už dlouho. Bylo to fajn. Pořád je to fajn.
Ale je čas předat žezlo.
- Sbohem, New Yorku! - Sbohem!
- Veselé Vánoce! - Veselé Vánoce!
Já se snad rozbrečím.
Pojď, radši jdeme.
Máme vás rádi.
Brečím, protože odcházíme.
Brečíš, protože odcházíme?
Jo, nějak to na mě dolehlo.
- Dolehlo to na tebe? - Ano.
PRVNÍ ČÍNSKÝ BAPTISTICKÝ KOSTEL
- Hou, hou. - Panebože, Santo!
- Já byla hodná! - Viděl jsem vás na seznamu.
Já vím.
Jasně.
- Děkuju. - Rádo se stalo.
- Veselé Vánoce. - Hou, hou, hou.
Máme speciální akci.
Opravdové jmelí zdarma, v té plechové krabici.
Je z vrcholku stromu v Oregonu,
pro nejhezčí lidi na světě.
Díky.
Veselé Vánoce.
Taky cukrátka zdarma. Dáte si?
Pokaždé se stane,
že mi někdo kvůli pár dolarům odejde se stromkem.
Navenek jsem obchodnice.
Ale uvnitř jsem člověk.
Nijak mě nerozhází, když dám někomu stromek,
ale toho člověka možná jo.
Nechci mít na triku, že jsem někoho zlomila.
Pojďte sem.
Pojďte ke mně. Z téhle strany.
Hodně štěstí večer, Santo. Neupracujte se.
- Děkujeme. - Makám celou noc.
Santu čeká dlouhá noc.
VÁNOCE
Je Boží hod Vánoční.
Jak se má můj synáček?
Gregu, chci slyšet „Veselé Vánoce.“
- Veselé Vánoce. - Veselé Vánoce.
Bože!
Veselé Vánoce.
- Naše rodina vám přeje veselé Vánoce! - Veselé Vánoce!
Veselé Vánoce!
Prolhanej skunku!
- Veselé Vánoce! - Veselé Vánoce!
Vítejte u nás doma. Pojďte dál!
To je nějaká hra?
„Pro Karen. S láskou, George.“
Panebože, to je prsten!
Sakra.
- Miluju tě. - Já tebe taky.
To už stačí.
- Miluju tě nekonečně. - Já tebe taky.
Chci, abys byla moje žena.
Mám radost z toho, jak se nám povedlo předat žezlo,
protože máme šikovné následovníky.
Příští rok budu šéfová já.
To je hrůza.
Tak jo, synku.
Nastal čas.
Můžeš nosit tuhle parádní Santovu čepici.
- Mám radši svojí. - Nos ji hrdě.
Nezapomeň, že teď jsi vůdce.
Je mi velká.
Není to jenom firma.
Je to rodina. Vážně, je to tak.
Jsme taková malá vánoční rodinka.
Jsme jako strýčkové a tety
a všichni máme i vlastní děti.
Jsme parta. Máme hodně společnýho.
Netrávíme spolu zas tolik času,
což je škoda.
Letos poproste Santu o zdraví.
Upřímně věřím, že když Santu od srdce požádáte o to, co potřebujete,
co chcete, tak vám to dá.
Měli bychom se takhle scházet jednou ročně.
Příště pozveme i Kevina Hammera.
Čtyřicet dnů jsme lidem rozdávali radost
a zažívali jsme s nimi nádherné okamžiky.
Každý rok je risk.
Ale nic se tomu nevyrovná.
Vidíme rodiny, jak se rok od roku rozrůstají a slýcháme jejich příběhy.
To jsou ty nejvzácnější chvíle v životě.
Nejde o sezónu.
Jde nám o to, vidět rozzářené dítko, které s tátou kupuje stromeček.
Vánoční stromek je symbol pradávné síly,
spojující lidi a jejich rodiny,
které se u něj schází, aby oslavovaly pospolitost.
To je velká síla, zvlášť tady, v šedivém New Yorku.
Přinášíme sem zelenou energii.
Jinde než v New Yorku bychom stromky neprodávali.
Z celého srdce nemám New York rád.
Já ho miluju!
Je to New York. Je to domov.
Jsou to andělé.
Jestli existujou.
Tady nejde o nás,
protože my neprodáváme jen zboží,
prodáváme okamžiky.
Vánoce znamenají víru v něco, co nevidíte.
A to je ten duch.
Santa je stav mysli.
To se dá dělat pořád.
O tom nepochybuju.
A den po Vánocích začínáme nanovo.
NA PAMÁTKU GREGORYHO WALSHE 20. 5. 1962 – 20. 5. 2025
Překlad titulků: Tereza Tesařová
Kreativní dohled Jakub Ženíšek