Downloaded from YTS.LT
Official YIFY movies site: YTS.LT
Fiecare loc trăiește Crăciunul în felul său unic,
dar nu se compară cu New Yorkul.
Ești în altă lume. Ești în universul brazilor.
În pat, mă întorc și dau peste ace de brad.
O stradă din New York are mai mulți oameni decât tot Vermontul.
E un schimb continuu de energii.
Avem bradul de la Rockefeller, avem dansatoarele Rockettes.
Vitrinele de pe Fifth Avenue sunt inegalabile.
E muzică peste tot.
Ador vitalitatea orașului. Îmi place larma, îmi place haosul.
Ador să văd în filme Crăciunul în New York.
Marș înapoi în Jersey, idiotule!
Crăciunul nu începe cu adevărat în oraș până nu vin oamenii cu brazii.
New York e cel mai dificil loc unde să vinzi brazi,
iar oamenii nu știu că multe dintre standuri
aparțin unui grup restrâns.
Sunt Gregory Walsh.
- Heather Neville. - George Smith.
Sunt Ciree Nash.
Sunt Jane Waterman.
Iar eu, George Nash.
Suntem cele Cinci Familii ale Crăciunului.
CELE CINCI FAMILII ALE CRĂCIUNULUI
E o afacere de speriat.
Cu 500.000 de dolari abia ieși pe zero.
Înghesui un an de muncă într-o lună.
Miza e al naibii de mare!
Pe mine nu mă sperie.
Eu intru în joc ca să câștig.
Suntem amici rivali.
Ar trebui să colaborăm.
- Ce să zic... - Ăsta da, brad!
2,15 M EL GRANDE
Toți cei care vând brazi sunt oarecum
fiecare pentru sine.
E relația specifică sezonului.
E greu să rivalizeze cineva cu mine.
Cred că avem cei mai buni brazi.
Sunt de neegalat.
Să te-audă Dumnezeu! Mă rog să fie un an bun.
Sper să ies pe plus anul ăsta.
Ho, ho, ho! Crăciun fericit!
UN DOCUMENTAR ORIGINAL
Îmi stă bine părul? Unde-i machieuza?
Așa.
NEW YORK POLUL NORD
O să mut un pic fotoliul.
- Nu! - Bine, gata!
Nu vă agitați!
INSPIRAT DE LEGENDARUL ARTICOL
„SECRETELE AFACERII CU BRAZI DE CRĂCIUN”
Azi beau apă, nu lapte cu fursecuri.
NEGUSTORII DE BUCURIE
Fiecare brad vândut în America e crescut într-o fermă.
Sunt crescuți din răsaduri.
Piticii aceia trebuie să crească,
apoi sunt mutați într-un ghiveci
și apoi în alt ghiveci.
Când ajung să fie plantați, sunt cam atât de înalți
și au deja în jur de trei ani.
După aceea, cresc 30 de cm pe an.
Le dau formă o dată pe an.
Le pun proptele ca să crească mai drepți.
Trebuie tăiați, trebuie legați.
Apoi îi expediază la mine.
Mă numesc Gregory Walsh, conduc „Brazii lui Greg”
și facem asta de 38 de ani.
Dacă îți câștigi traiul cu brazi,
atunci trebuie să mai faci și altceva,
fiindcă doar din brazi nu o să poți trăi.
Avem crini.
Priviți acești crini!
Nu v-ar plăcea în dar de Ziua Îndrăgostiților?
„INTRAȚI, DRAGILOR!” - GREG
Trandafirii lui Greg!
Acum e „Trandafirii lui Greg”. Ho!
Nu, fără „Ho!”.
Intrați, dragilor!
IUBIRE TRANDAFIRI ROȘII
Micul Greg vrea să apară la TV...
Unde a dispărut?
Era aici adineaori. A dispărut?
ZIUA ÎNDRĂGOSTIȚILOR
El e Micul Greg.
De la început, am fost un tânăr hotărât să fac bani.
La șapte ani lucram într-un magazin de dulciuri,
apoi am vrut să lucrez într-o pizzerie la doar 12 ani,
apoi am început afacerea cu brazi la 21 de ani.
Aveam șase standuri cu dovleci.
BOSTĂNĂRIA LUI GREG
Ați văzut vreun stand de dovleci mai frumos?
Vindeam și de Ziua Mamei.
Să găsești un buchet așa frumos, la final de Ziua Mamei...
Greg, ți-ai sunat mama?
- Nu. - Sun-o acum! S-o sune cât filmăm?
Sună-ți imediat mama!
Tată și fiu. Ho, ho, ho!
Nu l-am văzut niciodată zâmbind așa.
I-am dat 50 de dolari să zâmbească la Turnul Eiffel.
„E Turnul Eiffel, Greg! Îți dau 50 de dolari. Zâmbește!”
Ignori alte dăți când zâmbesc.
Am un fiu.
Îl cheamă tot Greg.
Îi zicem Micul Greg, deși are 1,98 metri.
Eu sunt Greg cel Mare și dau înapoi, iar el vrea să-mi zică Greg cel Bătrân.
Dar eu nu accept.
GREGORY WALSH PROMOȚIA 2021
De ce?
Am 20 de ani. Sunt în afacere de 20 de ani.
„MICUL” GREG BRAZII LUI GREG
Lucrez la stand de când eram mic.
Mergeam cu tata sau ajutam la treabă în weekend.
Nu știu cine s-ar apuca să vândă brazi
fără sprijinul familiei.
Întotdeauna se lua după mine, era Micul Șef
și așa i s-a spus mulți ani.
Într-un final, el va prelua afacerea.
Crezi că Micul Greg e gata să preia afacerea?
Eu n-am fost pregătit până la 45 de ani,
așa că spun sincer, nu cred că știe ce-l așteaptă.
Brăduleți de Crăciun.
Am crescut în New York. Noi eram piețarii pe atunci.
Acum suntem vânzători cu state vechi.
Douăzeci!
- 25! - 25!
Aveam 10-12 ani când am cunoscut vânzători de brazi.
GEORGE SMITH BRAZI NYC
În fiecare zi venea pe acolo un puști în timpul orelor de școală.
Într-o zi, l-am întrebat: „Ce faci aici?”
Mi-a spus că e și el piețar.
Numai o clipă! Vând niște bijuterii acum.
Muncești mereu ca afacerist.
- Te-am găsit pe stradă. - Ce?
Te-am luat de pe stradă.
- Te-am băgat în afacere. - Nu-i adevărat.
A lucrat pentru mine, era să ne omorâm.
Iar câștigă 888!
I-am zis lui Greg: „Sunt mai bun decât tine.”
I-am zis: „Numele meu, George.”
„Are toate literele din numele tău, plus câteva.”
De ce să vrei mai puțin când poți avea tot?
Nu are banii pe care crezi că îi are.
Tu de unde știi?
Știu oameni cu relații care știu chestii.
Dețin mai multe afaceri.
„Lumea Dovlecilor lui George” e mai tare ca a lui Greg.
Dar vând și de Ziua Îndrăgostiților, de Ziua Mamei, de Paște și la târguri.
Crăciunul e sărbătoarea mea preferată
și am câștigat cele mai bune locuri de vânzare de brazi din Manhattan.
Este „Brazi NYC”.
Toți mă urmăresc, nu știu de ce.
Mă urmăresc, orice-aș face.
Concurenții mei mă urmăresc,
fiindcă eu caut ce e nou și ce are cerere și știu ce să fac.
Sunt născut și crescut în Brooklyn.
Am crescut pe alocație.
Nimeni nu-ți dădea nimic în viață.
Dacă voiai ceva, trebuia să faci eforturi,
trebuia să te spetești pentru orice îți doreai.
Mike, muncești?
Avem clienți, atrage-i! Haide!
Unde e Mimi?
La treabă, hai odată!
Am fost căsătorit. Am divorțat.
Apoi am fost cu altcineva.
Eram împreună de doi sau trei ani deja
și urma să mă însor cu ea.
Iar mă minți?
Am prins-o că mă înșală, ce era să fac?
Am patru copii minunați,
de cinci, opt, 13 și 18 ani.
Sunt un tată singur.
Mamă!
Acum e greu să-mi iau timp liber.
Poate o să scriu jos: „Singur.”
„Ieși cu tipul cu brazi.”
Copilași, știu ce vreți!
Știu ce vreți.
Mă plac doar pentru bani.
FERMA GOPHER BROKE
- Sunt Jane Waterman. - Iar eu, George Nash.
JANE WATERMAN - GEORGE NASH BRAZI UPTOWN
Noi suntem „Brazi Uptown”.
Vindem brazi de 49 de ani.
Deviza firmei noastre este...
Dă-mi voie mie, că eu am inventat-o.
Așa e, tu ai inventat-o.
„Vinde naibii bradul!”
Aici, copilași!
Ăștia umblă așa toată ziua.
Toți cei nouă nepoți ai noștri au lucrat cu noi
și toți copiii noștri au muncit cu noi la un moment dat.
Leagăn-o, Ciree!
Nu, trebuie doar s-o clatin un pic.
Gata.
Sunt Ciree Nash și conduc „Brazi Uptown” cu părinții mei.
CIREE NASH BRAZI UPTOWN
Practic, suntem primii care au vândut dincolo de Central Park, în Harlem.
Se pare că nu era prea curat.
- Uite, eu sunt foarte curată! - Foarte.
Uită-te, ai o pată gălbuie pe tricou!
Brazii au jucat un rol important în viața mea.
Asta a modelat întreaga noastră familie.
Iar anul acesta preiau afacerea.
Asta e pentru bobocii de rață care erau mereu aici.
Nu știu ce să zic.
Au plecat, se pare, dar așa se întâmplă când cresc.
Toată lumea crește și până la urmă pleacă.
Chiar și ajutoarele noastre cu brazii.
Acum avem peste 70 de ani și nu putem să continuăm veșnic.
Ți-a rămas și ție acolo, Virginia.
Ciree e cea care avea priceperea să facă asta.
Și ambiția.
Am avut pentru ea un program pe cinci ani,
ca să poată prelua încetul cu încetul,
până urma să fie capabilă să conducă totul și să ne retragem noi.
A fost într-un moment cu adevărat...
Nu mai țin minte.
După ce m-am lăsat de droguri.
Dacă-mi căutați numele, apar două lucruri.
Că dețin o afacere de mai multe milioane
și că am fost arestată pentru heroină.
- Ți s-au prescris și... - Da.
Am fost printre cei cărora li s-a prescris...
Am avut o histerectomie care s-a lăsat cu multe probleme.
Am făcut parte dintre victimele unui tratament excesiv.
Am fost dependentă aproape zece ani fără să știe cineva.
Atunci avea gemeni și un copil mic.
- A fost o combinație proastă. - Da, proastă combinație.
Dar nici nu am știut să spun:
„Am nevoie de ajutor. Sunt dată peste cap.”
JOACĂ CREDINȚĂ
Cei care s-au lăsat sunt oameni puternici.
Imediat după ce m-am lăsat,
mă gândeam ce să fac cu viața mea,
iar părinții mi-au spus: „Ce-ar fi să preiei tu afacerea?”
Faptul că îmi încredințau afacerea a contat enorm. Spuneau:
„Avem încredere în tine, să lăsăm pe mâna ta această moștenire.”
„Ce am clădit noi timp de 40 de ani.”
Ai mei mă scot din sărite uneori.
- Nu poți... - Ia mâna! Nu!
- Tată, lasă! - George, lasă!
Lasă-mă pe mine!
În același timp, habar nu am ce o să mă fac fără ei.
Nu știu. Nici nu pot pomeni asta acum, fiindcă nu știu ce-o să fac.
Așa că mă bucur de acele momente, nu mă enervez și doar...
Îi iubesc, așa că...
Doamne!
Salutare, curcanilor!
COASTA NEW JERSEY
Sunt Heather Neville.
Dețin „NYC Tree Lady” în New York, vând brazi de Crăciun.
Știați că nu sunt multe femei în branșa asta?
Nu sunt...
Am vrut să mă laud cu asta.
Și ce vrei să faci?
Da, stai un pic!
Ce mărime de brad cauți... De 2,1 - 2,4 metri, nu?
Am fost frizer de câini.
Apoi am lucrat puțin pentru un terapeut sexual.
Când am început să vând brazi de Crăciun, acum 20 de ani, lucram pentru altcineva.
Era sexist și mă plătea foarte mizerabil.
Apoi am început să lucrez pentru George Smith.
Mă plătea foarte generos și am lucrat câțiva ani pentru el.
După ce m-am căsătorit, soțul m-a întrebat ce fac.
Aveam tot felul de idei și voiam să fac diverse,
dar nu pentru altcineva.
Am pornit pe cont propriu și iată-mă!
Am și un magazin de sosuri picante și carne exotică.
Aici e „Goodies Gone Wild”.
Începem de aici.
Sunt cărnuri exotice. Cangur, aligator, cap de porc.
Cămilă, piton, iepuri.
Vând orice îmi pică în mână.
Pupă porcul, Jonah! Pupă porcul!
Eu nu consum,
dar alții consumă.
ANTRICOT WAGYU - BIZON PULPĂ STRUȚ
BAR DE DEGUSTARE
Visul meu e să vindem hotdogi de castor.
Am vrut ca siglă un castor picant.
PICANT, CARNE & DULCIURI
Mă reprezintă. Sunt focoasă.
Căutați ce-nseamnă, copii!
Ne filmezi doar pe mine, Heather, George Nash și Greg, nu?
Da, doar pe voi. Atât.
- Asta-i toată lista? Atât? - Da.
- Sunt doar cinci familii aici? - Da.
Nu l-ai convins pe Kevin Hammer?
În iarna lui '74, aveam o firmă de construcții.
Aveam un camion de o tonă cu benă.
Cineva mă tocmise să transport brazi de Crăciun
în Springfield, Massachusetts.
Mergeam pe autostrada I-89.
Chiar pe lângă Bethel, văd că-mi dă cineva flashuri din spate.
Opresc unii într-o camionetă rablagită. Vorbeau cu accent de Brooklyn.
Încep să mă ia la întrebări, de unde am brazii.
„Vrem să cumpărăm brazi.”
Voiau să cumpere brazi.
„Ni-i vinzi nouă?”
Veniseră până în Vermont pentru că se gândiseră
că pot cumpăra brazi de acolo.
Le-am zis să-l sune pe fermier.
TELEFON
Am oprit la popas, m-au înghesuit într-o cabină telefonică,
m-au alimentat cu monede și l-am sunat pe fermierul cu brazii.
A zis: „Sigur, mi-au mai rămas câteva sute de brazi.”
Unul a zis: „Îi luăm noi!”
Apoi m-a întrebat dacă vreau să-i transport eu.
„Sigur, de ce nu?”
Omul acela se numea Kevin Hammer.
Avea 19 ani,
mântuit de Biserica Scientologică.
N-am știut asta decât ani mai târziu.
Kevin, spre meritul lui, a avut o idee genială
care nu-i mai venise nimănui până atunci,
și anume că poți vinde brazi de Crăciun foarte frumoși
pe trotuarele din New York la același preț cu care florăriile
și alimentarele de cartier vindeau brazi prăpădiți.
Apoi, anul următor deja crescuse,
într-atât încât eu nu mai puteam să-i aduc destui brazi.
BRAZII LUI MOȘ CRĂCIUN
E cel mai mare distribuitor din oraș.
Are 100 de locuri.
E mai deștept decât noi.
În primul an când l-am cunoscut pe Kevin Hammer,
am pus un afiș în Manhattan: „Din 3 decembrie!”
Evident că a pus un stand acolo.
I-am zis: „N-ai văzut afișul?”
„Ba da. De-asta am pus standul, să nu veniți voi.”
A început să creadă că pentru fiecare brad vândut în oraș
trebuia să aibă autoritate și control.
În branșă circulă ideea
că e un ins care inspiră frică, un soi de Keyzer Söze.
Îi luați interviu? Nu. Evident!
L-ați sunat? Sunați-l, vă dau eu numărul.
Îl sun eu. Mă urăște din tot sufletul.
Nu știu de ce.
Și eu la fel, dar nu contează. Dă-l naibii!
Eu l-am creat pe Kevin Hammer. Eu sunt de vină.
Uneori mă perpelesc noaptea măcinat de vină.
KEVIN HAMMER APELEAZĂ MOBIL...
Apelul dvs. a fost direcționat către mesageria vocală.
După ton, înregistrați mesajul.
Când ați terminat mesajul, închideți sau apăsați tasta 1...
Au urmat trei ani de războială teritorială acerbă.
Comercianții cu amănuntul sunt învrăjbiți de foarte mult timp.
Acum 30 de ani, New Yorkul era dur.
Dădeam mită unora, dădeam mită mafiei.
Eu n-am mituit mafia, deci nu știu.
Eram mari atunci în comerțul angro
și ne mergea bine.
BRAZI UPTOWN
Dar nu-mi dădeam seama că deranjasem
vânzători angro ai mafiei.
Am fost avertizați clar și răspicat.
Am fost extorcați, am fost șantajați, am fost furați.
Un concurent a fost ucis.
Azi este altfel.
Dar tot nu e cazul să deranjezi pe careva
dacă nu știi ce faci.
În New York, cel mai dificil e să găsești unde să vinzi brazii,
fiindcă singura sursă reală e Departamentul Parcuri al primăriei.
Primăria așteaptă până în august să organizeze licitația.
La licitație, depunem oferte sigilate.
Mergem în sală, ei deschid ofertele și așa ne primim locurile de vânzare.
Cam știu ce se va întâmpla,
dar o să fie interesant.
Bună dimineața! Dăm drumul licitației în câteva minute.
Mă văd, Greg?
Închideți microfoanele cât deschidem ofertele
și, dacă aveți întrebări, le puneți la final.
Eu am BQE, din Long Island până în Brooklyn.
Familia Nash are Harlemul.
George Smith e în centrul orașului.
Cum zice vechea zicală evreiască, ai nevoie de trei lucruri:
poziție, poziție și poziție.
Anul ăsta o să am șapte standuri, cred.
Heather e frumoasa Sudului, eu, regina Nordului.
Și apoi, firește, Kevin Hammer e peste tot.
Licităm pentru patru standuri, așa cum am făcut mereu.
Să sperăm că și ceilalți o să facă la fel.
Licităm între noi,
dar regula nescrisă este că, dacă e locul meu,
nu licitezi pentru el.
Parcuri, Heather, a venit George.
„Evergreen.”
Cine e „Evergreen”?
Bun, urmează să începem. Începem
cu parcul ABC, dintre Essex și strada Norfolk.
Greg, cu Holiday Center, 7.000.
Continuăm cu Manhattan, în parcul St. Catherine.
Heather Neville, cu 11.187.
Același loc.
Oferta lui George Smith.
Douăzeci și patru de mii.
Boul mi-a furat locul.
George a licitat o sumă absurdă.
Știu. Locul nu-i așa bun.
Ține-ți prietenii aproape, dar dușmanii, și mai aproape.
Următoarea locație.
Oferta lui George Burr Smith, la Centrul Lifetime Byrne.
Același loc. Este o ofertă electronică de la Evergreen East.
- Hammer. - S-a băgat Hammer.
Următorul loc.
Parcul Samuel Seabury, Heather Neville, 10.287.
Am luat Lexington cu 96.
Acum, Heather e pe Strada 96, în concurență directă cu mine.
Spunea că nu licitează pentru el, ca să licităm noi.
Apoi s-a decis din senin să liciteze.
De ce? Nu ești în acel cartier.
Am supărat niște oameni, dar asta e.
N-am greșit cu nimic.
Următorul loc.
Terenul de joacă JJ Byrne din parcul Washington, lotul B111TR.
Oferta este tot de la Gregory Walsh, Greg's Holiday Center. 5.000.
Pentru același loc, oferta de la Evergreen East.
Kevin Hammer, 6.000.
E ofertă electronică?
Asta a fost o ofertă electronică.
Greg, am pierdut un loc foarte valoros.
Fir-ar să fie!
- Kevin Hammer. - Queens sau Manhattan?
Suntem tot în Brooklyn.
Ce prost sunt!
Bun, aici se încheie licitația de azi.
Are cineva vreo întrebare?
Da, de ce ții tu licitația, idioato?
BRAD LUMINAT ÎN BROOKLYN
Are cineva întrebări sau dorește să repet ceva?
Pune-o să repete, ca s-o enervezi.
Eu îmi propusesem să expunem altfel brazii de Crăciun,
nu doar sprijiniți pe suporți în mijlocul Manhattanului.
Voiam să facem Feeria Iernii.
Un loc care să te uluiască.
Panou cu Moș Crăciun, muzică.
Iar parcul JJ e locul perfect.
Acum o să fie locul lui Kevin Hammer.
Eu am înființat acel loc.
Eu am cerut autorizație pentru acel loc acum șapte ani.
Anul trecut l-am avut, iar acum Kevin Hammer o să aibă locul meu.
Ne-au pus să semnăm hârtii că am căzut de acord.
Nu suntem de acord. E ori asta, ori nimic.
Știi ce zic?
Funcționarii mi-au sugerat să mă înțeleg cu el,
să-i dau la schimb alt loc, și aș face-o dacă trebuie.
- Alo? - Salut, Kevin?
Da.
Lucrez la un documentar despre sezonul Crăciunului.
Așa.
Voiam să văd dacă ai fi interesat
să participi la documentar.
Nu.
Eu cred că...
Uite ce e, n-are ce să iasă bun din asta.
SEPTEMBRIE
Sunt optimistă pentru acest an,
și asta doar fiindcă știu mai bine la ce să mă aștept.
Nu am senzația că mă arunc orbește, ca anul trecut,
fără să știu cât de rău avea să fie anul.
Vânzările au scăzut cu 20 la sută.
Am vândut...
Din 20.000 de brazi, am aruncat 3.000. O grămadă.
De obicei vând... arunc sub 100.
În afacerea asta, procesul de învățare e foarte accelerat.
Am cinci săptămâni.
Nu am timp nelimitat în care să vând acești brazi.
Dacă am prea mulți brazi, trebuie să-i arunc.
- Ce înălțime are? - Nu știu, nu văd cât e.
Tăiem 60-90 centimetri de jos, dacă vrei.
- Da. - Și-i tundem niște crengi.
La doi metri de trunchi.
- Suntem nepretențioși, nu? - Da.
N-am ales niciodată așa repede ca acum.
Știu. De obicei, ne ia o zi întreagă.
Unde mergeți să găsiți brazi?
- Unde mă duc? - Da.
Aș prefera să nu vorbim despre asta.
N-o să-ți spun.
Nu spunem de unde-i luăm,
fiindcă apoi vor toți să cumpere brazi de-acolo.
Trebuie să țin secret. Îmi place să fac bani
și nu vreau să stric asta. Mi-ar schimba viața.
Suntem pe teren încă din august,
asudăm pe dealul ăsta ca să luăm cei mai buni brazi.
N-aș vrea să fie un documentar
despre cum să vinzi brazi în New York,
fiindcă ar fi ca și cum i-aș arde pe ceilalți.
Nu vrea nimeni asta. Nu vreau la închisoare.
Următorul interviu ar fi după gratii.
Practic, îmi cumpăr toți brazii din cinci state.
Și anume din Oregon, statul Washington, Michigan, Carolina de Nord, Tennessee.
Cât dai pe brazi la fermă?
Nu te privește. Îmi pare rău!
O groază de bani!
Sincer, iau bani din cealaltă afacere.
Dacă mor mâine, copiii mei sunt terminați.
Muncesc mult ca să găsesc crescătorii.
Cumpărăm brazi de Crăciun de vreo 400.000 de dolari.
Cheltuim mult cu zborul până acolo, cu drumurile și întâlnirile cu fermierii,
vedem brazii, verificăm ce brazi au.
Nu spui nimănui la ce ferme mergi.
E ceva foarte rar.
Ai strigat-o în gura mare pe postul public.
Prostule!
Greg zice că-s prost că spun asta pe un post public.
OCTOMBRIE
În perioada asta verificăm toate locurile noastre,
să ne asigurăm că mai sunt acolo.
Ne-ai lipsit anul trecut.
Uneori, proprietarul vine și zice:
„S-a mărit chiria anul ăsta.”
Salut! Bună ziua!
Bună ziua!
Poftim de mâncare!
Practic, doar ne asigurăm că nu apar surprize neplăcute
când venim în decembrie.
Dar și ca să le arătăm că ne întoarcem.
Ne dau amendă!
- Poftim? - Îmi dați amendă?
- Da. - Pentru ce?
- N-ați plătit parcarea. - Ba da, uite chitanța!
- Uite, e chiar aici! - E pusă cu fața-n jos.
Începem!
Uite!
Doamne sfinte!
Tot ne dați amendă?
Mersi, omule!
Mersi, ești foarte generos!
- Boul naibii! - Boule!
Fiul meu mi-a luat mașina deunăzi și a apăsat butonul de urgență.
Așa că acum, de câte ori o pornesc...
Voia doar să vadă ce face.
Sună la poliție.
Și acum se declanșează de câte ori pornesc mașina.
Cred că va fi un sezon bun.
Anul trecut am estimat cum va fi sezonul
după magazinele de pe faleză.
Așa pot să-mi fac o idee despre cum merge economia.
Și sper că o să avem un sezon bun.
Știi ce zic?
Nu ai cum să îi vinzi în următorul sezon.
Acum e acum. Așa că trebuie...
Cumperi cu precauție și te rogi să se vândă.
E greu de spus, că nu stau în oraș.
Nu știu cum sunt oamenii aici.
Cred că, după COVID, multe familii s-au mutat,
pentru că puteau lucra de la distanță.
Dar și deoarece chiriile au crescut mult.
Cu timpul, s-a schimbat enorm.
Și nu în bine, aș zice.
Dar e un oraș grozav.
New York e un oraș grozav.
Așa că o să vedem cu timpul.
NOIEMBRIE
Sezonul brazilor!
- Sezonul... - Începe...
- Acum! - Sezonul brazilor a început deja.
Nu fug de muncă.
Instalarea e un haos bine organizat și controlat.
Trebuie să ducem tot echipamentul.
Toate se încarcă în Vermont.
Bine, toată lumea, recapitularea! Busy, benzină.
F-150?
ECHIPA LUI NASH
- Motorină. - Da.
U-Haul?
- Benzină. - Da.
Maggie deschide drumul.
Eu închid coloana.
Restul, vă poziționați pe mijloc.
EFFIE BRAZI UPTOWN
- Nu, doamnă. - În regulă.
- Mult noroc tuturor! - Și pornim!
În sâmbăta dinainte de Ziua Recunoștinței începem construcția.
Presiunea e maximă.
Nu ne întrebăm cât am vândut, câți am cumpărat.
Nu despicăm firul în patru cu cifrele.
Doar cel de la Fisc știe cifrele.
Camionagiii mei merg nonstop, zi de zi
în următoarele zece zile, în Carolina de Nord,
înspre și dinspre Oregon.
Nonstop.
Speri să vină brazii buni și la timp.
Cineva să-l ghideze, vă rog! Îl ajuți?
E nebunie curată.
Când începi montajul, contează fiecare clipă.
Ai permis?
ECHIPA LUI GREG
A venit!
O să fie casă și birou în următoarea lună.
- Suportul ăsta vine aici. - Da.
Până pe 20, toate standurile sunt gata.
Ce faceți?
- Ne pregătim să vindem brazi de Crăciun. - Da.
- Pentru asta erau alea! - Da.
Nu merge curentul.
Până pe 23, fiecare stand o să fie cam cum vrem noi.
Iar până pe 26 sunt perfecte.
ECHIPA LUI GEORGE
Pregătim camioanele, încărcăm totul, livrăm,
montăm, amenajăm locul, vorbim cu șoferii,
vorbim cu furnizorii.
Sunt pe baricade în fiecare zi.
Sunt șef care muncește.
Dacă ești singur și vrei să socializezi...
dacă vrei să te cuplezi...
trebuie să le dai o șansă, să le cunoști, să vorbești cu ele.
E ciudat la întâlnirile-fulger.
E o etapă diferită a vieții mele.
Fetele sunt prea pretențioase.
Cred că-ți trebuie una, două întâlniri ca să-ți dai seama și să te prinzi
dacă vă potriviți.
Nu fac mofturi, sunt drăguț.
Bine.
Heather și-a cunoscut soțul de Crăciun, lucrând la mine.
BRAZI DE CRĂCIUN - COMENZI ONLINE
Ce trăiești în afacerea cu brazi n-are egal.
Nu știi niciodată ce aduce ziua de mâine.
- Ura! - Ura!
Salut!
Mi-ai lipsit.
V-ați distrat bine?
În sfârșit, au venit toți.
Ce ușurare!
Sunt o mamă grozavă.
Copiii mei sunt cea mai mare realizare.
- Ce faci? Mi-a fost dor de tine. - Sunt bine.
Ei sunt gemenii mei.
Îți spun, copiii mei
au avut o educație pe care n-ar fi primit-o la școală.
- Frumos! - Am același cuțit ca tine.
Are. Unde este...
Copiii din Vermont vin aici, în acest oraș fabulos,
acest New York cosmopolit, și trăiesc aici o lună și jumătate în fiecare an.
Interacționezi altfel cu oamenii când vezi tot felul de oameni.
Îți amintești primul brad vândut?
Da, aveam zece ani. Era pe Strada 110.
Cineva m-a întrebat: „Cât costă bradul?”
Și l-am vândut la un preț exagerat de mare.
Tata a fost tare mândru. Foarte mândru.
Bine, mai avem un singur camion.
Părinții mei n-au clădit ceva material.
Încă un camion de gestionat.
Nu e cu adevărat o firmă, e mai degrabă viața noastră.
Lasă lista cu obraznicii!
Toată ziulica.
Cum a fost drumul?
Greg era la Penn State. Învăța bine.
A avut medie mare timp de trei semestre.
Apoi a abandonat fără să ne consulte,
căci n-am fi fost de acord.
S-a plictisit și s-a întors să mă ajute.
Anul ăsta e complet implicat, sută la sută, zi-lumină.
Eu nu i-am cerut. Nu l-am rugat să facă asta.
Dar cam am nevoie de el, așa că...
Greg, coronițele vin peste gard?
- Peste gard. - Greg, brazii!
- Sunt ale noastre. - Brazii!
Coronițele!
Ești sigur că nu mai sunt brazi?
Te întreabă dacă pun brazii acolo.
De ce te contrazici cu mine?
- Brazii vin peste gard? - Da, am spus...
- Cei de 1,70 m rămân aici! - Peste gard?
- Despre coronițe ziceam. - Deci nu merg peste gard?
- La cine țipi? - Țipam la tine.
Cei de 1,70 rămân aici.
Nu știam ce să fac, așa că am vrut un an de pauză.
Și acum s-a transformat într-o pauză permanentă.
1,70 m, 1,70 m și 1,40 m.
Voiam și să stau mai mult cu tata.
E timpul să dăm startul unui nou sezon.
Trebuie să verificăm câțiva, să vedem cum sunt.
Perfecți, frumoși, grozavi.
El n-a mai condus un stand.
Mereu a trebuit doar să stea cu mine.
Are 1,40. Și ăsta.
Anul ăsta, am o singură grijă: să-l pregătesc pe Greg să lucreze singur.
Cine a decis asta?
Greg, ai decis să fie peste gard?
Vreau să-l învăț cum s-o facă, iar tinerii de 20 de ani
nu ascultă de tine.
Dar probabil că anul ăsta trec afacerea pe numele lui.
ECHIPA LUI GEORGE
Am cea mai tare echipă. Uitați-vă la ei!
Zici că-s spiriduși.
Cum merge sus, băieți?
ZIUA RECUNOȘTINȚEI 32 ZILE PÂNĂ LA CRĂCIUN
Parchează lângă!
ECHIPA LUI HEATHER
De obicei, șoferii nu descarcă. Acum mă răsfățați.
Nu mă deranjează să muncesc.
Nu există garanții, ca oriunde.
Mergi pe ghicite, totul ține de noroc.
Brazii de Crăciun nu fac excepție.
Uite, aici e gol!
De ce e gol, băieți?
Avem tot spațiul ăsta.
Vezi locul ăsta care te așteaptă?
Nu vreau s-o faci tu, ești lovit la deget.
O să-ți zdrelești degetul! Dă-te jos!
Unde e cheia de la magazie?
Cine are cheia de la magazie?
- E la mine. - Am lăsat niște chei la celălalt.
- Deci, probabil trebuie să... - Hopa sus, drăguță!
Trezește-te!
Hai, trezirea!
- Hai, drăguță! - Nu!
Ridică-te! Ieși!
Trebuie să ieși, prietene. Nu e cazare moca.
E magazia mea. Trebuie să ieși.
Trezește-te, păpușă, hai! Vino-ți în fire. Ești bine?
Ești bine? Trebuie să ieși de aici, prietene.
Lasă-l să se ridice.
Lasă-l să-și revină. E OK.
Cum te cheamă?
- Kevin. - Kevin? Ești curat?
Sau iei droguri?
- Bei? - Da.
Trebuie să nu mai bei, Kevin. Știi asta, da?
Meriți să stai într-o casă la căldură,
nu într-o magazie. Ai înțeles, Kev?
- Da. - Nu mai bea, amice.
Eu m-am lăsat de nouă ani.
Cei mai buni nouă ani din viața mea.
Multor oameni, când apucă pe drumuri mai întunecate în viață,
le e greu să iasă singuri la lumină
și își pierd speranța.
Kevin, sunt întâlniri AA peste tot. Trebuie doar să mergi acolo.
E tot ce trebuie să faci. Trebuie doar să intri.
- Bine? - Mulțumesc!
- Mulțumesc! Ai grijă! - Te iubesc.
Doamne-ajută, Kev!
De ce unii se simt inutili?
Pentru că cineva i-a făcut să se simtă inutili.
Poate cu un compliment poți schimba felul în care se văd pe sine.
Nu știi ce impact poți să ai,
câtă putere ai
și nu ne dăm seama câtă putere avem unii asupra altora.
Acum zece ani îmi beam și mințile.
Mai lucram pe la restaurante și...
Am dat peste standul lui Heather, pe Strada 24 sau pe undeva pe-acolo.
Întâmplător. Am întrebat: „Ai de muncă?”
A zis: „Vino aici la nouă.”
Am zis: „Da, să dea naiba!”
E o muncă nasoală, dar cineva trebuie să o facă.
Am început să fac curățenie, cu muzica mai tare.
Mă mișc de colo colo, fac curat.
Adun astea de pe jos, vezi?
Curățenia e calea spre rai, așa-i?
29 DE ZILE PÂNĂ LA CRĂCIUN
Dacă începem devreme în noiembrie,
avem aproape o săptămână ca oamenii să se obișnuiască
înainte de primul weekend important.
Până atunci trebuie să fie bine pregătiți.
De ce nu pui scara în locul liber de aici?
Alt lucru important e că trebuie să strângem echipa potrivită.
Dacă vrei să știi cum să angajezi persoana potrivită,
se pun două întrebări.
Prima întrebare este: „Ce faci acum?”
Ar trebui să poți spune ce faci acum
într-una sau două fraze.
Dacă poți răspunde, vine întrebarea numărul doi.
„Ieși vreodată afară?”
„Ce fel de activități fizice faci?”
„Poți să stai pe stradă
douăsprezece ore pe zi, timp de 35 de zile, fără pauză?”
Ce faceți?
Lucrez în locul ăsta de șase ani,
dar fac asta de 15 ani deja.
BRAZI UPTOWN
Părinții mei vindeau brazi înainte să mă nasc.
Fratele meu a vândut brazi.
Deci este o tradiție în familia mea de mulți ani.
Cei care lucrează pentru mine vin plini de energie.
Sunt alpiniști, instructori de schi și altele.
Asta ai în preajmă.
Asta e căsuța mea.
Cu dușul, treaba stă așa...
BRAZII LUI GREG
Unu la mână, n-am nevoie să fac prea des duș.
Am stat două săptămâni fără.
Am cunoscut o femeie. Își plimba câinele bătrân.
Mi-a spus: „Stau aproape. Uite numărul meu de telefon!”
„Când ai nevoie de un duș, sună-mă.”
Trebuie să-ți placă. E febra brazilor.
Vă fac o piruetă, ca pe podiumul de modă.
Am vândut toată viața apărători de urechi, apoi brazi de Crăciun.
Și de atunci... o să fac asta cât pot. Îmi place la nebunie.
Sub masă, acolo dorm.
Un bătrân ne-a adus radiatorul de pe stradă.
BRAZII LUI GREG
Cuptor cu microunde, radiator...
Găsești ușor lucruri.
Da, noptiera lui Charlie. Vă spune el, e dormitorul lui.
Înainte împărțea dormitorul cu Kyle.
BRAZII LUI GREG
Da, aici stătea Kyle. Ne e tare dor de el.
E strictul necesar.
- Uită-te la ăștia de aici! - O să-i cumpere cineva.
Fiecare brad are omul lui.
N-a trecut prea mult timp.
Nu vindem nici de o săptămână.
Dar, până acum, toți par...
- Vând brazii. - Vând brazi.
Suntem la nivelul de anul trecut.
Și ăștia sunt brazii între 2,10 și 2,75 m, care sunt...
- Sunt înalți. - Sunt înalți, și atunci...
Se pare că trebuie să le scurteze partea de jos.
Sunt foarte dezamăgită.
Și eram entuziasmată.
Am crezut că luăm brazi foarte frumoși
și de bună calitate. Dar acum m-am dezumflat.
Se presupune că sunt brazi premium.
Arată bine pentru categoria unu sau doi.
Ăștia, nu prea.
Am făcut un sondaj printre manageri: „Ce părere aveți?”
„Cum arată?” Consensul e că par brazi Balsam,
ceea ce e în regulă. Dar ce vrem, de fapt...
Încerc să explic oamenilor că nu există brazi Fraser
din cauza cererii prea mari.
Îi cumpără magazinele mari înainte să apucăm noi, cei mici.
Oamenii trebuie să înțeleagă
că niște ani nu o să poată cumpăra brazi Fraser.
Home Depot și Lowe's au schimbat felul în care se cumpără brazi
și asta ne-a afectat serios.
Când oamenii se gândesc la cât costă un brad,
văd ce se vinde în magazine.
PEPINIERĂ BRAZI
PIAȚĂ AGROALIMENTARĂ
Este dificil pentru oricine să concureze cu un lanț de magazine.
Este cumplit să faci bani în prezent.
Nu le pasă de brazii tăi, sunt doar momeli pentru altele.
Ei nu fac bani din brazii de Crăciun.
O fac fiindcă pot și ca să-ți vândă globulețele de plastic.
De fapt, la asta se reduce tot, și e o tâmpenie.
Le pasă doar de profit.
Vor să vândă tot cât țin sărbătorile.
Vor să schimbe rapid marfa.
Dacă cineva îți spune: „Nu, luăm artificial.”
E și mai rău.
Cine ia brad artificial
spune că-i mai bun pentru mediu, și e fals.
Nu mergem în pădure să tăiem brazii.
Brazii sunt doar agricultură.
Când se taie un brad, se plantează între cinci și zece alții,
nu ca cei artificiali, care sunt din plastic, produși în China.
Și carburanții pentru a-i aduce aici.
Apoi îi arunci.
Iubitorii de brazi falși nu știu cât rezistă aceștia.
Nu dispar.
Îi arunci la gunoi și nu dispar.
Mama și-a cumpărat un brad artificial!
I-am zis: „Ce faci? Pe bune?”
„Îmi faci probleme, mamă! Mă lași falită!”
Nu ne place partea cu falsuri. Nu ne plac falsurile.
Ți-ai lua în dormitor un bărbat de plastic?
De ce brad fals?
Vrei să fie adevărat, să miroasă, să-l simți.
Ciree, ai vești de la Kevin Hammer?
Nu. Am vorbit cu el la începutul sezonului, înainte să luăm brazii.
Nu știu ce să zic.
Dar de-atunci s-au întâmplat lucruri.
PARCUL JJ BYRNE
BRAZI DE CRĂCIUN
Anul ăsta am avut o fază ciudată cu Kevin Hammer.
Dar a venit la standul meu.
SĂRBĂTORI FERICITE
Ne-am simțit minunat. Ne-am dus la restaurant.
Mi-a făcut cinste cu o friptură.
Am reușit să ne înțelegem ca oamenii.
Și am făcut schimb de standuri, ceea ce a fost foarte...
A fost minunat, într-un fel.
M-am dus la Departamentul Parcuri
și am întrebat dacă au auzit ce vrem să facem.
A zis: „Greg, e gata.”
„Ne-a trimis Kevin e-mail.”
„Ne-ai scris și tu, deci ați făcut schimb.”
Nu știu, nu vreau să comentez nimic.
Este un personaj complex.
Mulți au făcut greșeala de a-l subestima.
Îi place să fie regele brazilor de Crăciun.
Nu vrea să se oprească.
E plăcut să ai prieteni în branșa asta.
Nu știi când rămâi fără coronițe.
„Am rămas fără asta, am prea multe din alea.”
Ce te faci, te duci în Canada?
Un prieten are trei. „Dă-mi una, îți dau și eu data viitoare.”
Nu prea mă interesează chestiile astea.
Adică, eu...
Nu mi-ar plăcea.
Orice s-ar întâmpla, trebuie să continui.
Aici e noul nostru loc. A fost mereu bun.
LIVRARE BRAZI DE CRĂCIUN
Oamenii sunt amabili și merge bine. Ca toate locurile noastre.
Ce știi despre standul de acolo?
Nu știu mare lucru. Știu doar
că avem ceva concurență acolo.
Noi facem ce știm, încercăm să înveselim Crăciunul oamenilor.
Și ăsta e obiectivul principal aici. Asta urmărim toți.
STANDUL LUI HEATHER STRADA 96
STANDUL LUI KEVIN HAMMER
- Ajută-l! - Da.
- Pune-l pe picioare. - În 10-15 minute.
Într-o lume ideală, ar trebui să ne respectăm reciproc.
Nu-ți faci stand vizavi decât dacă ești un nesimțit.
Nu știu ce încearcă să facă acolo, dar asta e situația.
E peste tot, să dea naiba!
Lasă-ne în pace, Kev!
Lasă-mi și mie ceva!
E femeie, dar are forță în ea, pe bune.
SOȚUL LUI HEATHER
Când avem concurenți care fac chestii,
ea nu ripostează.
Ignoră, merge mai departe.
E prea ocupată ca să-și bată capul.
Nu, ar trebui să fie o înțelegere.
Dacă eu sunt aici, nu vii și tu.
Știți ce îmi spunea tatăl meu?
Tatăl meu îmi spunea
să nu-mi pese niciodată de ce cred alții despre mine,
pentru că probabil se gândesc doar la ei înșiși.
Nu-mi pasă de oameni... Nu contează pentru mine.
Profitul generează concurență.
Ai vorbit cu el?
M-a vorbit de bine? Așa obișnuiește.
Aștept nerăbdătoare
Și aștept de un an întreg
Nu beteală și nici luminițe
Ori aceleași colinde vechi
Și, nu, nici Moșul vesel Care străbate cerul
Ce aștept eu de atâta timp
E tipul sexy care vinde brazi
Știi tu care Ai unul și în cartierul tău
OMUL CARE VINDE BRAZI
Al meu amenajează o pădure Și eu merg pe urmele lui
Între farmacie și până la YMCA
Da, ăsta-i raiul meu de Crăciun Și-mi deschid drumul colindând
A fost aglomerat la livrări.
E amuzant când flirtează cu tine o femeie între două vârste.
HANK ȘI ROSCOE BRAZI UPTOWN
- A venit bradul! - Bună ziua!
O femeie a încercat să ne facă să rămânem,
ne-a oferit băuturi și gustări,
ne întreba ce muzică ne place și ne pusese muzică la boxe.
Aștept nerăbdătoare
Și aștept de un an întreg
Nu beteală și nici...
Știți voi Ați auzit deja colindul
Da, când Moșul grăsan Străbate cerul în viteză
Tot ce vreau în ciorăpel E un tip sexy care vinde brazi
Tot ce-mi doresc de Crăciun
E tipul meu sexy care vinde brazi
Aveți grijă, doamnelor! Serios, fiți atente!
Micul Greg e al meu. V-am zis.
Gândește-te că ieși cu Micul Greg.
E tăcut.
După ce-l cunoști, nu e tăcut deloc.
Aggie, ghici ce ți-am vândut!
- Ceva de la mine? - Două.
Nu cred că mulți știu cât e de afectuos.
E atent la lucrurile mărunte, mai ales cu mine.
Se pricepe să vândă.
E un pic mai timid, nu e vorbăreț ca Greg cel Mare.
E influența mamei lui.
Cred că mama lui l-a învățat să fie atent la ce spune.
Amândoi sunt din același aluat, diferă doar forma.
Am o femeie grozavă în viața mea.
De la o întâlnire-fulger.
Sincer să fiu, am fost la mai multe întâlniri-fulger.
Dar Karen era altfel.
De cum am văzut-o, am știut că ea e.
A fost scânteia care mi-a aprins inima.
Crăciunul o să fie mai plăcut,
căci îl împart cu cineva iubit.
Poate o să aflu că are un defect.
Dar nu-i găsesc niciun defect, așa că nu știu.
Nu știu.
Prețul final e 150 de dolari.
BRAZI UPTOWN
- Bine. Vreți restul? - Nu.
- Mulțumesc mult! - Mulțumesc!
Primul weekend din decembrie e cel mai important.
Am pregătit totul acasă.
În acel weekend vindem 30% sau mai mult din brazi.
Azi trebuie să vindem o grămadă de brazi.
BRAZI UPTOWN
23 DE ZILE PÂNĂ LA CRĂCIUN
SPIRIDUȘII M-AU PUS!
Vrei o îmbrățișare de Crăciun?
Vino încoace!
- Ce faci? - Bine. Tu?
Bine, mulțumesc!
Cuminte, obraznică.
Foarte obraznică!
Așadar, vindem brazi în ploaie.
Am văzut trei standuri, nu vând nimic.
Dar noi suntem aici, echipați de ploaie,
și vindem brazi din corturile noastre.
Mă-ntorc la treabă, Greg.
Graficul pal e Fantoma Crăciunului Trecut.
Dacă reușim azi, o scoatem la capăt toată săptămâna.
Iar până duminică sigur ne dăm seama cum o să meargă sezonul.
Dacă faci asta de mult timp, tendințele nu se schimbă.
Pe trei decembrie îți spun exact câți brazi o să vând
și o să fiu foarte precis.
INSPIRĂ ADÂNC
3 DECEMBRIE
Doamne sfinte!
De obicei e mai simplu, dar acum a fost complicat.
Fiecare zi mă costă peste 10.000$, cred.
Opt standuri. Avem 30 de oameni,
lucrează nonstop, șapte zile din șapte.
Chirie.
Cincizeci și opt.
Așa că e un joc scump.
Sunt 58 cm.
Încerci să deslușești enigma brazilor de Crăciun,
dar nu e o enigmă, e doar haos.
Merg într-acolo.
Pe Fifth Avenue.
De obicei discutăm împreună despre cum o să fie anul curent.
Dar Ciree e cea care cumpără brazii.
Avem un preț fix stabilit.
Trebuie să facem de patru ori cât dăm pe un brad
ca să acoperim cheltuielile și să avem profit.
Trebuie să încerci cumva să prevezi cum o să fie.
Și uneori, poți să fii complet pe lângă.
Are 2,15 m.
Cum ai putea să prevezi câți oameni o să plece,
în ce weekend o să plece
și cine nu o să plece?
Fac asta de prea mult timp ca să mai fac previziuni.
Clar nu o să se vândă cu cât ar trebui.
Mă ocup eu.
- Da. - Bine.
Te uiți la brad și zici: „Ăsta ar trebui să fie premium.”
Dar e golaș pe lateral
sau i s-a întâmplat ceva, așa că îl vinzi cum apuci.
Îl vinzi naibii!
E înfricoșător de liniștită atmosfera.
E chiar stresant, pentru că ar trebui să fiu foarte ocupată.
Până acum, e 11 dimineața și nu prea mișcă nimic. Deci...
E greu când ești într-un loc nou, fiindcă oamenii obișnuiesc să-și ia brad
de unde l-au luat și anul trecut.
Așa că e greu să schimbi tiparul ăsta.
Nu-mi făceam mari speranțe.
Am pierdut locul,
așa că încercam să compensez, speram, eram optimistă
că o să găsesc o soluție să compensez măcar o parte pentru locul pierdut . Deci...
Dar n-a mers chiar așa, așa că ce poți să faci?
Știi ce zic?
Pe-acoperișul casei Renii se opresc
Din sanie sare bunul Moș Crăciun
Hop, în jos pe coș Cu sacul plin de jucării
De Crăciun, celor mici să le aducă bucurii
Mamă! Ați ales un brad superb.
Și am avut 60 de dolari.
I-auzi! Bravo, micuțo!
Ăsta e puțin peste 60 de dolari. Cât costă ăsta?
Ăsta e... Ce înălțime are? Ia să vedem.
Are un metru douăzeci.
Ăsta e 110 dolari.
- Voi cât aveți? - Șaizeci de dolari.
Vă trebuie mai mult de-atât. Apelăm și la tata?
Ai spus de ce crezi că le va fi greu să-l vândă la prețul ăla?
Pentru că l-au mâncat gărgărițele.
Cu cât ar putea să ajute tati?
Cu 20 de dolari.
M-a sunat Moș Crăciun.
Mi-a zis că două fetițe o să vină azi la standul meu
să cumpere un brad frumos.
Și mi-a zis că o să primiți cadouri duble de Crăciun.
Cum să nu pună tata 20 de dolari pentru așa ceva?
- Poftiți! - Mulțumim!
Să nu uiți ce ai de făcut cu globulețul, bine?
Duminica e cea mai bună zi pentru noi, că e mai mult o zi de familie.
E weekendul care ne arată cum să ne organizăm în restul lunii.
Fiindcă ploaia ne-a dat peste cap,
dacă avem comenzi deja făcute, mai anulăm din ele
sau schimbăm traseul și planurile.
- Mulțumim! - Hai!
Mulțumesc!
Crăciun fericit!
- Ne revedem la anul! - Da.
Ar trebui să avem mulți clienți acum,
dar nu avem.
Deci depinde de ce-o să fie departe.
Cât costă unul de înălțimea asta?
Sau de înălțimea asta?
Un brad Fraser de 2,15 metri costă 299 de dolari.
BRAZII LUI GREG
Nu știu dacă putem rezolva cu atât.
La Home Depot e 75 de dolari.
Hai să vedem ceva sub 200 de dolari.
Acești brazi sunt 175 de dolari.
Au între 1,80 și 2,15 metri.
Ăsta pare vârf tăiat dintr-un brad.
Nu poți să vinzi brazi pe stradă fără nimic interesant
și cu vânzători apatici,
fiindcă riști ca toți să se ducă la magazinele mari.
Dă mâna cu el, să vedem dacă e bun de luat acasă.
De multe ori, oamenii nu știu ce vor,
așa că trebuie să-i ajuți.
Când cumperi brad, trebuie să fie ceva special.
Îmi place mult. Vă place și vouă? Îl luăm acasă?
Nemaipomenit!
Am trăit multe momente magice cu oameni care își cumpărau bradul de Crăciun
și plecau cărându-l împreună.
Suntem foarte norocoși că facem asta.
Mai toți sunt fericiți când cumpără brad.
E un moment fericit.
E local?
Da, e local.
Arată bine.
- Bine. - Bună!
Greg vrea să-i fac eu livrările.
Vrea să fac mai multe.
I-am zis că îl costă cel puțin 200 de dolari de livrare.
Lui Kevin nu i-a convenit că vindeam brazi unora pe care îi considera rivali.
Discuția aia s-a terminat cam nefericit.
Toți își iau brazii mari de la noi. George, Greg, Heather,
toți iau brazii mari de la noi.
Vine bradul cel mare.
E de la Ciree.
Când m-a sunat după aceea, nici n-am răspuns.
N-am răspuns, i-am pasat telefonul lui Ciree.
Și Ciree zice: „Permite-mi să mă prezint oficial.”
„Preiau eu afacerea, și de-acum încolo vorbești cu mine, nu cu George.”
„O să vând brazi oricui am eu chef.”
„Cred că ar trebui să lucrăm împreună și să ne ajutăm.”
Kevin cred că s-a mai înmuiat odată cu vârsta, sau așa zice el.
Dar Kevin e tot Kevin.
Bine, mi-a scris Ciree despre niște brazi.
E relația specifică sezonului.
„Tu ai marfă, am și eu. Facem schimb, ne înțelegem cumva?”
Lucrăm împreună.
Andrew, vino să vinzi un brad!
Ieri m-a sunat Heather.
„Ai un brad mare?” „Stai să văd. Da, e unul.”
Nu l-a revendicat nimeni. Nu-l vrea nimeni.
Dacă pot s-o ajut cu ceva
și mă ajută și pe mine, ne ajută pe amândouă.
Cam așa procedăm.
Hai, And! Renunți, bătrâne? Serios?
Doar nu împărtășim totul.
Secretele meseriei le ținem doar pentru noi.
Dar suntem prieteni și, când e să ne ajutăm,
o facem, în anumite limite.
Ăsta e plin de conuri.
Bine. Sau nu te țin puterile. E posibil.
Nici n-a simțit efortul.
Vezi că alunecă!
E un brad superb.
Udați-l, dacă vreți să trăiască. Dacă nu, nu-l udați.
- Bine. - Super! Mulțumesc!
Și iată!
Unu, doi, trei!
Luați-l de dedesubt și împingeți-l!
Știți ce vă trebuie? O bucată de lemn.
O scândură...
Așa ajunge. Bine.
Cine merge în Harlem?
Ce mai faci, Chris?
Neața, Greg! Ce mai faci?
Acum conduc o camionetă de șase metri cu un brad de șase metri în ea.
Am întârziat o oră.
Ce drum chinuitor am avut de îndurat!
În fiecare an, facem un proiect minunat.
În Harlem, niște oameni
împodobesc un brad și e unul foarte important.
Cel care le vindea brazii le-a cerut prea mult
și s-au speriat, nu știau ce să facă.
M-au întrebat dacă le pot vinde cu cât își permit.
O facem cu mare grijă și-i ajutăm să-l împodobească.
Ne ia în jur de trei zile.
Are șase metri.
Aprindem luminițele cu Moș Crăciun,
care o să fiu eu anul ăsta, probabil.
Moșul îi derutează un pic pe copii, dar e cât se poate de real.
Bate palma!
Întoarce-te pentru bunica!
Moșul e un spirit, e spiritul dărniciei.
Calculator? Vrei telefon?
Ho, ho, ho!
- Lucru manual... - Lucru manual!
Dacă îi scrii lui Moș Crăciun,
pui scrisoarea la cutia poștală și ceri un cadou în New York,
ți se răspunde.
La fiecare scrisoare.
Sunt foarte mulți Moși, evident.
Ho, ho, ho!
- Cum îți merge, amice? - Bine. Ție?
Ești din Atlanta?
Sunt de la Polul Nord.
Ho, ho, ho!
Tata e Moș Crăciun
de când Moșul nostru a anulat și era cea mai aglomerată zi.
Era un eveniment mare, cu 500 de oameni.
Cineva trebuie să fie Moșul!
E masiv, are barbă albă, așa că toți s-au întors spre el:
„Pune-ți costumul!”
Și am devenit Moș Crăciun.
Mulțumesc!
Bună, intră! Bun-venit!
Bun-venit în Țara Jucăriilor!
În ultimii ani, învăț din greu să fiu un adevărat Moș Crăciun.
- Ce-ai vrea de Crăciun? - Mașină de gunoi.
Mașină de gunoi? S-a făcut, amice!
Nu sunt probleme când sunt Moș Crăciun.
Am fost la spitalul de copii St. Mary.
Bună!
Ho, ho, ho!
Bună! Ce mai faci?
Îmi imaginam că va fi o experiență satisfăcătoare,
dar m-a copleșit, pur și simplu.
Dragostea cu care-și înconjoară familiile copiii!
Zile întregi ducând jucării băiețeilor cuminți.
Bună! Te trezești pentru Moșul?
Mă bucur să te cunosc, puiule!
Crăciun fericit!
Ho, ho, ho!
- Vrei o poză? Treci aici! - Mersi!
Ho, ho, ho!
Uite ce poză!
- Ia te uită! - Ho, ho, ho!
Mersi, Moșule!
- Ești grozav. - Mulțumesc!
Ho, ho, ho!
Salut, băieți!
Bună!
E echipa mea de filmare.
Alo?
Bine.
Putem să facem asta? Putem în următoarele zile?
Nu, așa e?
Dacă facem ceva până sâmbătă, apoi plec două săptămâni,
mă întorc și facem radioterapia, e posibil?
Dar trebuie să discuți cu dr. Grossman.
În regulă.
Am primit vești proaste azi.
Cancerul meu de prostată a ajuns la plămâni.
- Îmi pare rău. - E în regulă.
- Nu-i nimic. - O zi bună în continuare!
Chirurgul, radiologii și toată lumea
sunt în ședință acum și urmează să-mi spună azi
care e planul de tratament,
și nu e un semn bun când fac asta.
Mai bine-mi spun că mai am puțin.
Ei nu cred că e operabil.
Ar fi prea mult de operat.
Deci fac o tură scurtă de radioterapie
și am senzația că ei cred că nici asta nu va avea efect.
O sun pe soră-mea.
Se supără dacă n-o sun.
- Bună, Noreen! - Bună!
Operația e exclusă. Au zis că ar fi...
Ei cred că ar fi prea mult.
Partea de plămân care ar trebui scoasă ar fi prea întinsă.
Prea împinsă?
Asta am zis și eu. Ea a spus „întinsă”.
Întinsă, nu împinsă. Întinsă.
- Împinsă. - Întinsă.
Întinsă, nu?
Mă rog!
- Cred că-i „împinsă”. - Eu cred că-i „întinsă”.
- Întinsă. - Întinsă!
- Da. - Bine.
Bine.
- Deci... - Și ce o să fie?
O tură scurtă de radiații.
Bun așa.
Viața continuă, nu?
Nu e sfârșitul.
Cum spune Gandalf în Stăpânul Inelelor.
Nu e sfârșitul.
Alcoolicii Anonimi ne învață să trăim zi cu zi.
Așa că azi e plăcut.
Și cred sincer în viitor.
Adică să...
Până acum, planul meu e să fiu cel mai rău pacient din istorie
și vreau ca ei să spună: „Ăla din salonul 108 e un nesimțit.”
Nu vreau să aud: „Ce cumsecade e!”
Acum, sunt cumsecade.
Dar dacă mă îmbolnăvesc așa, o să fiu...
O să fiu nesimțitul care cheamă aiurea asistenta.
„Acum ce mai vrea?”
N-aș face așa ceva.
17 ZILE PÂNĂ LA CRĂCIUN
Trebuie să-mi termin mic-dejunul.
Când ajungi la... Dă geamul jos!
Când ajungi la Marcus Garvey?
- Când ajungi la adresă? - În 20 de minute.
Când ajungi la Marcus Garvey?
Vrei să înveți cum să pui plasa?
Uite!
Plasa n-are mărimea potrivită, dar mă doare-n cot.
Ea este întruchiparea antreprenorului newyorkez.
Unu, doi, trei, pune-i acolo!
Muncește fără oprire. Îți pare agresivă.
Îți pare supărată.
Ar trebui scoși azi. Arată jalnic.
Dar după ce îți spune
cum să procedezi, într-un mod foarte sever,
te întreabă dacă ești OK și dacă te poate ajuta.
Urci în mașină?
Hai să pornim!
Ba chiar încearcă să angajeze oameni pe care nimeni nu i-ar lua.
De ce simți nevoia să le spui celor cu care vorbești
că ai cazier penal?
De ce spui tuturor că ai ieșit din închisoare?
Asta ești? Ești în pușcărie acum?
Spunând tuturor,
nu faci altceva decât să rămâi captiv în trecut!
Eu am cazier penal și nu mi-e rușine.
Oamenii văd hopuri în drumul lor și cred că-s baricade.
Nu sunt baricade, ci doar hopuri. Trebuie doar să treci de ele.
Mie nu-mi spui despre trecutul tău!
Niciodată! Îmi spui despre viitor,
îmi spui ce-ți dorești în viață și îmi vorbești despre prezent.
Atunci de ce când vorbești cu alții faci exact pe dos?
Gândește-te la asta!
Nu mai face așa, omule!
Ai trecut de asta. Nu ești Andrew de ieri.
Ești Andrew de azi. Fii Andrew de azi!
Nu știu unde merg.
Lumea zice că-i o nebunie că iau oamenii ăștia.
Dar cum să nu faci așa ceva?
E bine? Mulțumit?
Familia e și altceva.
Familie îți sunt oamenii din jur la care ții enorm
și pe care-i iubești fără limite.
Eu am cinci copii,
soțul are trei copii și am și doi copii adoptați.
Am știut mereu că o să adopt.
Așa că fiul meu cel mare e copilul vărului meu.
E primul adoptat. Mi-a cerut să-i adopt și fratele.
Ne-am dus și i-am găsit fratele și asta a fost.
Minunat! O să faci o cerere.
Probabil luna viitoare. Minunat!
Splendid! Grozav! Super!
N-a existat vreun sezon în care să fiu mai nesigur
decât în cel de acum.
Azi a fost o zi bună. O să fie și mai departe o zi bună.
Dar mâine e posibil să plouă.
Avem nevoie să fie bune primul și al doilea weekend din decembrie.
Dacă plouă, știi că va fi o zi nasoală.
Sunt atât de mulți factori care intră în joc,
care îți asigură succesul,
și mare parte nu țin de tine.
14 ZILE PÂNĂ LA CRĂCIUN
Duminica merge bine de la 11:00 la 17:00.
Și a plouat de la 11:00 la 17:00, așa că...
Azi a fost slab. Încă suntem sub anul trecut.
LEGĂTURI - 5 DOLARI
E în regulă. O să recuperăm, sper.
Duminică a fost aglomerat. Sâmbătă a fost slab fiindcă a plouat.
A fost incredibil de slab.
E timpul să scoatem pălăria și să trecem la cerșit.
Facem des așa: „Trebuie să încasăm atât.”
„Trebuie să facem doar atât în medie...”
Avem foarte multe așteptări.
Dar faci și tu cât se poate.
Anul trecut am făcut des... Noi îi zicem „rotație”.
Am mutat brazii de colo colo cât de mult am putut.
În ultima săptămână, îi roteam în fiecare seară.
În unele locuri nu duc brazi scumpi.
Îi duc unde am șanse să-i vând angro.
Ideea era să găsesc combinația potrivită.
Dar fiecare loc e altfel.
Vindem ce avem până la capăt.
Să vedem câți mai putem vinde.
BRAZI PROASPEȚI ZILNIC BRAZI UPTOWN
Noaptea stau potolit și supraveghez.
I-am zis: „Heather,
dacă-l prind pe vreunul că fură brazi, îl termin.”
Ea a zis: „George...”
La început îi apăram încrâncenat.
Acum am învățat de la ea: „George, e doar un brad.”
I-am zis: „Nu pe tura mea, frate!”
6 ZILE PÂNĂ LA CRĂCIUN
Zurgălăi, veseli zurgălăi Răsună de pe drum
Într-o sanie ușor Alunecăm, râdem și zburăm
De obicei nu rămân atât de mulți brazi.
1 DOLAR BUCATA
Asta arată cât de rău a fost anul.
N-am avut niciodată atâția aici.
Mai avem o remorcă plină afară și alții întinși pe stradă.
Sunt toți înșirați aici.
Încercăm să facem tot posibilul.
În viață contează familia, prietenii, iubirea și fericirea.
Căutam iubire și mi-am găsit sufletul-pereche.
Femeia visurilor mele a devenit realitate.
Sunt foarte fericit. Am găsit iubirea.
Am găsit cea mai minunată fată din lume
și sunt în al nouălea cer.
Sunt cel mai fericit bărbat de pe planetă.
Mulțumesc, Crăciun fericit! Spasiba!
- Sărut-o, muncește mult! - Întoarce-te, Greg cel Mare!
O să te șochezi.
Facem mișcarea aia cu picioarele?
- Haideți! - Am încercat înclinarea.
- Am repetat. - Faceți-o!
- O înclinare. - Nu, s-a rușinat.
S-a rușinat rău.
Decizia de a se întoarce acasă
nu cred că ar lua-o mulți băieți de 20 de ani.
Într-un fel, n-a avut de ales, dar și-a și dorit.
Știa cât de cât că tatăl său dăduse de greu.
Era o afacere de familie, știa asta.
Dar e o parte din tatăl lui.
Și tata a murit, dar s-a întâmplat rapid.
În trei zile, s-a dus.
E inimaginabil să asiști.
Asiști...
Nu știi când va fi pentru ultima oară.
Începem! Luăm scara rulantă.
Așa mi s-a spus să fac.
M-au pus în cămăruță, să mă pregătesc.
A trebuit să fac cancer ca să-mi dau seama că trebuie să mă bucur de viață.
Să nu mă agit pentru orice fleac.
Abia aștept, cumva. Îmi place să fiu adormit.
Cel mai bun somn din viața mea.
Toți murim.
Dar eu am primit darul de a ști să nu mai risipesc timpul.
Nu mai credeți că aveți timp nelimitat. N-aveți.
Nimeni dintre noi n-are.
Este un dar.
Ar trebui să ne amintim asta zi de zi.
Am trecut prin ceva. Îți scot prostata.
Te pun în scutece, iar apoi, 60 de zile de radiații.
Gata, la recuperare!
Dar n-a fost chiar atât de rău.
Până la urmă, a fost OK și cu scutece.
Moșul se simte grozav.
N-ai de ce să nu te bucuri de viață începând de acum,
indiferent de situația ta.
Situația mea s-a înrăutățit, presupun,
dar sunt mai fericit acum.
Oricine poate fi cât de fericit dorește.
Cine a spus asta?
Cred că Einstein. Sau așa ceva.
Fii atât de fericit cât alegi să fii.
În spatele meu e Greg.
Salută, Greg!
- Bună! - Salut, New York!
Bună, mamă!
Tata era mai bolnav decât credeam. Pleca în Cambodgia,
așa că am crezut că avem timp să stăm câteva săptămâni cu el.
- Salută, Greg! - Filmezi?
Salută New Yorkul!
- Salut! - Bună, mamă!
- Uită-te la mine, Greg! - Filmezi?
- Bună, mamă! - Bună, mamă!
Ho, ho, ho! Crăciun fericit tocmai din Angkor Wat!
Moșul a venit cu cadouri de Crăciun pentru elefanții cuminți. Ho, ho, ho!
Ce spuneți? Ho, ho, ho!
Ho, ho, ho!
Da, el e Moșul peste tot în lume.
Micul Greg nu mai e mic.
Acum, pentru mine e doar Greg.
A făcut cât Greg cel Mare în ceilalți ani.
A devenit Greg care umblă de la stand la stand.
Bine, atâția au rămas?
- I-am scris... - Greg, ăștia mai sunt de vândut?
- Da. - Bine.
Greg a condus totul, de fapt, tot anul.
Într-un an, doi, e posibil să nu mai fiu apt.
Poate o să fiu în spital.
De când am aflat că am cancer, am plâns doar atunci
când m-am gândit că nu apuc să-l văd pe Greg îmbătrânind.
Asta s-ar putea să ratez.
E cel mai bun tată.
Da. N-aș fi visat unul mai bun.
Știe că asta simți?
Cred că da.
Te iubesc, tată!
Nu ți-o spunem prea des, dar te iubim.
Și am de gând să duc treaba asta mai departe.
- Bună! - Salut!
- Ce faceți? - Bine. Cu ce vă putem ajuta?
Căutăm un brad.
- În ultimul moment. - Bine.
N-aș fi crezut că o să fac asta 50 de ani.
Îmi amintesc că glumeam cu Kevin Hammer
în primii ani după ce am început.
„Îți închipui? Ne vezi pe noi doi pe trotuar
vânzând brazi la 50 de ani?”
„În niciun caz!”
Adulmecați tot, băieți!
Uneori se întâmplă ceva, e ca un moment de noroc pur.
Te lași dus de val, nu știi unde te duce.
Dar iată cum au trecut 50 de ani
și ai adus bucurie în viețile unor oameni.
De fapt, e al naibii de fantastic și de tare că putem să facem asta!
Bun, iată-vă bradul!
- Îl iei tu? - Da.
- Bun. - Ne vedem la anul!
- Mulțumesc! - Da. Pe el îl vezi sigur.
Ieși din afacere?
E timpul să mă retrag.
- Bravo! Grozav! - Cincizeci de ani!
E fantastic!
Da, tocmai vorbeam că e, probabil, ultimul brad pe care îl mai vând.
- Felicitări! - Da. Poftim, e un brad special!
Cu siguranță. Fără îndoială.
- E bradul cu numărul un milion. - Sunt convinsă.
Gata, am terminat.
Am terminat. Fac asta de mult timp. A fost minunat, încă este.
E timpul să predau ștafeta.
BRAZI UPTOWN
- Adio, New York! - Adio, New York!
- Crăciun fericit! - Crăciun fericit!
Mă podidesc lacrimile că plecăm.
Hai să plecăm!
Vă iubim pe toți!
Plâng pentru că plecăm.
Plângi pentru că plecăm?
Știu, abia acum m-a lovit.
- Abia acum te-a lovit? - Da!
PRIMA BISERICĂ BAPTISTĂ CHINEZĂ
- Ho, ho, ho! - Doamne, Moșul!
- Am fost cuminte! - Te caut pe listă.
Știu.
Sigur!
Ho, ho, ho!
- Mulțumesc! - Cu plăcere!
Crăciun fericit!
E o ofertă specială.
Vâsc natural gratuit în cutia de tablă.
Adus direct din vârful unui copac din Oregon,
pentru cei mai drăguți oameni!
Mersi!
Crăciun fericit!
Și acadele gratuite. Vrei?
Nu știu ca vreodată
să plece cineva fără brad fiindcă-i lipseau câțiva dolari.
Așa sunt ca patroană, asta e armura mea.
Dar în interior, sunt om.
N-o să mă afecteze cu nimic dacă-i dau cuiva un brad,
dar persoana poate fi afectată.
Nu vreau să fac asta cuiva.
Hai, la poză!
Hai, Jasper! Prinde partea asta.
Baftă diseară, Moșule! Nu te speti prea tare!
- Mulțumesc! - Muncesc toată noaptea.
Moșul are o noapte lungă.
CRĂCIUN
E dimineața de Crăciun.
Ce face chipeșul meu fiu?
Greg, spui un „Crăciun fericit”?
- Crăciun fericit! - Crăciun fericit!
Doamne!
Crăciun fericit!
Din partea familiei noastre, Crăciun fericit!
Animal împuțit!
- Crăciun fericit! - Crăciun fericit!
Bun-venit în casa noastră! Poftiți, vă rog!
E joc de societate?
„Pentru Karen. Cu drag, George.”
Doamne, e o verighetă!
Fir-ar să fie!
- Te iubesc! - Și eu te iubesc.
Gata, atât. Ajunge.
- Te iubesc pe vecie. - Și eu.
Fac următorul pas cu tine.
Sunt foarte mulțumit de cum o să decurgă tranziția,
pentru că avem oameni și succesori foarte competenți.
Așadar, la anul eu o să fiu vechea șefă.
Ce nasol!
În regulă, fiule!
A sosit, în sfârșit, momentul.
Ai onoarea să porți fesul de Moș Crăciun cel bun, cel întru totul special.
- Prefer fesul meu. - Fii mândru!
Fii liderul. Ține minte, tu ești liderul!
E uriașă chestia asta!
Nu este doar o afacere.
Este o familie, de fapt. Este o familie.
Suntem o familie ca un mic arbore.
Fiecare dintre noi este mătușă sau unchi
și avem și copiii noștri.
Chiar suntem un grup. Avem multe în comun.
Nu ieșim destul împreună
și e păcat.
Anul ăsta i-am cerut Moșului sănătate.
Chiar cred că, dacă îi ceri Moșului din suflet ce ai nevoie,
ce îți dorești, Moșul îți va aduce.
Ar trebui să ieșim cu toții așa o dată pe an.
O să-l invităm și pe Kevin Hammer.
Am petrecut ultimele 40 de zile aducând oamenilor atâta bucurie
și participând la momente minunate din viața oamenilor.
În fiecare an, merg pe ghicite.
Dar nu se compară cu nimic.
Vedem cum să măresc familii și le ascultăm poveștile an de an.
Acelea sunt momentele prețioase.
Nu sezonul contează.
Contează bucuria din ochii unui copil cu tatăl lui, când iau bradul.
Bradul de Crăciun e un talisman cu o putere străveche,
care aduce laolaltă oameni și familii
care se strâng în jurul lui pentru a sărbători împreună.
E puternic, mai ales aici, în cenușiul iernatic al New Yorkului.
Noi aducem această energie verde.
N-am vinde brazi altundeva în afară de New York.
Din adâncul sufletului meu, nu-mi place New Yorkul,
ci ador New Yorkul!
Este New York. Este acasă.
Ei sunt îngeri.
Dacă există așa ceva.
Cu brazii de Crăciun, nu e vorba de tine,
fiindcă nu vinzi doar un produs,
vinzi clipe din viață.
Crăciunul înseamnă să crezi în ceva ce nu poți vedea.
Și acesta e spiritul.
Moș Crăciun e o atitudine.
O poți avea zilnic.
N-am nicio îndoială.
A doua zi de Crăciun, o iei de la capăt.
ÎN MEMORIA LUI GREGORY WALSH 20 MAI 1962 - 20 MAI 2025
Mirela Matei
Redactor Anca Tach