Downloaded from YTS.LT
Official YIFY movies site: YTS.LT
2003-ban az Egyesült Államok által vezetett koalíció
háborút indított Szaddám Huszein Irakja ellen.
Az ország megszállás alá került.
Mindennapos támadások érték a katonai alakulatokat, és újságírók,
valamint segélymunkások elrablásáról érkeztek hírek.
Mint a koalíció többi országa,
Olaszország is súlyos árat fizetett emberéletekben mérve.
Az iraki ellenállás a nyugati világot ellenségnek tekintette.
BAGDAD, 2005. MÁRCIUS 4-E
Szervusz, Kilian!
- Az autó? - Kész van.
Egy Toyota Corolla, a legegyszerűbb.
Van beléptetőnk, és az amerikaiaktól szereztem telefont.
- Csak én és Kilian megyünk. - Rendben van.
A számok elmentve.
- Hol vagyunk? - Bagdad déli részén.
Ez itt a sugárút, a Vernon ott van lent.
Nicola.
Úton vagyunk a találkozó helyszínére, igazgató úr.
Ott leszünk úgy húsz perc múlva.
Hívni fogom, ha odaértünk.
Rendben. Majd értesíts!
Landoltak?
A kocsiban ülnek. A találkozóra mennek.
- Hová? - Al-Manszúr.
Megyek a Chigi-palotába.
Kapcsold be a villogót, hogy észrevegyenek.
Jó.
Fél órával előbb jöttünk.
- Igen? - Nicola, én vagyok.
Kaptunk egy fülest egy bagdadi informátortól.
Azt mondta, hogy a találkozó máshol lesz.
Ha oda megyünk, csapdába esünk.
28 NAPPAL KORÁBBAN
- Ezek az utolsók, apa. - Na és mik ezek?
- Síbakancsok, miért? - Ezt minden évben megkérdezem.
Miért kell magunkkal vinnünk, ha ott helyben is lehet kölcsönözni?
Akkor minek vettük meg, már ne haragudj.
- Pont ezt nem értem én sem. - De édes.
- Silvia, ideadod azt? - Igen.
- Láttad Pepét? - Add ide!
- Gyertek! - Köszönöm!
Add csak ide, majd én bepakolom, drágám.
Na jó.
És kész is vagyunk.
Megvan minden? Nem felejtettetek el semmit?
- Biztos? Mehetünk? - Igen. Indulás.
Megérkeztünk.
BAGDAD - MENEKÜLTTÁBOR
- Jó napot! - Jó napot!
Papírokat.
Ő ki?
Olasz újságírónő.
A Manifesto című lapnak dolgozik.
Várjanak itt!
- Ott parkoljon! - Köszönöm!
BAGDAD - AMERIKAI BÁZIS
Gyerünk, gyerünk, gyorsan!
Gyerünk, gyorsabban!
Nem érünk rá egész nap, mozgás!
A bombák szétszakítják a bőrt, a húst és az izmokat.
Csak a csont marad.
- Gyerünk, Giuliana, mennünk kell! - Igen, mindjárt.
Maga ezt a saját szemével látta? Mondja el!
- Giuliana! Csak fél órát kaptunk. - Mondja el!
- Mennünk kell. Giuliana! - Jól van, jól van, már megyünk is.
Viszontlátásra! Viszlát!
Barbara! Itt Giuliana. Igen, késésben vagyok, de...
Ti már ebédeltek?
Jó, jó, már úton vagyok.
- Miért nem lehet kutyánk? - Kérlek, apa! Majd mi sétáltatjuk.
Mert tudom, hogy mi lesz a vége.
Az első hónapban ti viszitek ki, és aztán minden reggel és minden este...
Nem, nem! Mondtam, hogy majd mi gondoskodunk róla.
- Kérlek, apa, na! - Megígérem.
- Igen, megígérjük. - Ígéretek, fogadalmak.
Francesca, a barátnőm mindig sétáltatja a kutyáját.
- Ha ő bírja, akkor én is. - Igazgató úr!
Nicola, rossz hírem van. Újabb újságírót raboltak el Bagdadban.
- Mikor történt az eset? - Úgy fél órája.
Kérlek, foglalkozz te az üggyel!
Nem vagyok Rómában, kell pár óra, amíg visszaérek.
Persze, értem. Siess, ahogy tudsz!
Rendben.
Sajnálom, de a vakációt elhalasztjuk.
Vissza kell mennem az irodába.
- Ezt meg hogy érted? - Hogyhogy elhalasztjuk?
Jó, de miért? Elárulod, hogy miért?
Munkahelyi gondok. Szükség van rám.
Csak úgy hirtelen szükségük van rád?
Nem válaszol.
Veled tényleg nem lehet programot csinálni, apa?
Minden olyan rejtélyes, soha nem magyarázod meg,
- Soha nem mondasz semmit! Értem, titok. - Silvia, elég! Elég!
Kérlek, nem beszélhetsz így az apáddal.
Nicola, biztos fontos lehet, nem kétlem. De azért pár szót mondhatnál.
Legalább nekik.
Megbeszéljük.
RÓMA - A MANIFESTO SZERKESZTŐSÉGE
Igen, halló!
Walter, úgy hallottam, Giulianát elrabolták.
- Ez tényleg igaz? - Szervusz, Pier.
GIULIANA SGRENA ÉLETTÁRSA
Talán jobb, ha Polóval beszélsz. Kapcsolom.
- Gabriele? Gabriele? - Igen?
Pier van a vonalban, hallott Giulianáról.
Kapcsold, most le kell tennem. Szia!
GABRIELE POLO, A MANIFESTO FŐSZERKESZTŐJE
Pier!
Szervusz! Sajnos igen.
Ellenőriztük. A hír igaz.
Sajnálom!
Pier?
- Chiarini hol van? - Azt hiszem, Jordániában.
Keressük meg, még hasznosak lehetnek a kapcsolatai.
- Máris hívom. - Visszahívom Piert, mert nem válaszolt.
Mindenki kifelé!
Gyorsan!
Jó, úgy látom, beszélsz arabul.
Mi? Nem, nem értem, amit mond, én nem...
- A tévé szerint tudsz arabul. - Nem értem...
- Nem értem, amit mond nekem! - A tévé szerint tudsz arabul!
- Nem! Én nem beszélek... - Kém vagy.
Nem így van, én újságíró vagyok, esküszöm!
- Én nem tudok arabul! - Hallgass!
- Menj be! - Ne!
Ha meg akarnak ölni, tegyék meg most!
Tudom, hogy nem fognak elengedni, láttam az arcukon!
Öljenek meg!
- Antonio, ügyelj rá, hogy Nicola egyen! - Szervusztok!
Ha vészhelyzet van, még inni is elfelejt.
Ügyelek rá.
Menj csak! Szia!
- Szia! - Szia! Viszlát!
- Viszlát! - Látod? Mosolyog.
Nem utazunk, ő meg mosolyog.
- Na jó. Minden megvan? - Igen.
RÓMA - FORTE BRASCHI A SISMI KÖZPONTI SZÉKHELYE
Az első dolgunk az, hogy keresünk egy csatornát.
A SISMI IGAZGATÓJA
A korábbi emberrablási csatornák nem bizonyultak mindig hitelesnek.
Néha kudarcot vallottak.
SISMI-VEZETŐ
Te is tudod, Nibbio. Baldoni meghalt.
Baldoninál nem a csatorna volt a gond. Ezt te is jól tudod.
Kommunikációs problémák voltak.
Sőt, az általunk használt csatornák mindig beváltak.
Részemről a CIA segítségét kérném egy rajtaütéshez.
Akár rögtön indulhatnék a csapatommal.
Ha van esély a tárgyalásra, tárgyaljunk.
Igen, én egyetértek Nicolával. Szabad kezet kapsz.
Na jó, de te tényleg láttad őt?
Igen, amikor megtörtént az átadás.
Ammánban voltam, amikor hallottam a rablásról.
Majd idejöttem Bagdadba, amikor megkértél.
- Most Bagdadban vagy? - Igen.
Csak az a baj, hogy a titkosszolgálat azt szeretné,
ha máris Rómába repülnék.
De miért?
A biztonságom érdekében. Már régóta a Közel-Keleten vagyok.
Én vagyok az egyetlen, aki eljuthat Giulianához.
Jó, értem, rendben. Te csak légy óvatos, jó?
Persze, Gabriele, ne aggódj!
Felhívlak, amint megtudok valamit.
Mindent meg kell próbálnom. Csaó!
- Köszönöm! - Nincs mit.
Csak felmegyek a szobába a bőröndömért, és máris jövök, rendben?
Köszönöm!
Gyorsan, a friss adatokat, jön a főnök.
Nincs új hír, de figyelemmel kísérjük az ügyet.
- Itt vagyok. - Szervusz, Nicola!
- Szervusz! - Üdv, Nicola!
- Vegyük is át a helyzetet! - Igen.
Összegyűjtöttünk néhány információt a körzetből, ahol Sgrenát elrabolták.
Ugyanaz a környék, ahol a múlt hónapban elrabolták Florence Aubenas-t.
Beszéltetek a francia hírszerzéssel?
Igen, azonnal hívtuk, de ők sem rendelkeznek több információval.
És mi történt a sofőrrel meg a tolmáccsal?
Mindkettőt elengedték, de a tolmács teljesen megbízható.
Minden újságíró ismeri, és megbízik benne.
A CIA kihallgatta a sofőrt, és úgy tűnik, hogy tiszta.
Azt javaslom, hogy használjuk a szunnita vallási csatornát, ahogy korábban is.
Keressük meg Ulema vezetőjét: Al Kubaisit.
- Azonnal fel is hívom. - Majd add át nekem!
- Várj, Nicola, van még valami. - Mi az?
A Manifesto tudósítóját, Chiarinit visszarendeltük az országba,
de közben eltűnt.
Már csak ez hiányzott.
Omero, hívd fel Tibert, hogy keresse meg!
- Hívom azonnal. - Jó.
Biztos, hogy rendben van a kocsi?
Ne mondd, hogy nem törődöm veled, Ryan! Ne panaszkodj!
Nem bírlak, Mohamed, egy cseppet sem!
Az autó tökéletes. Majd meglátod!
Halló!
Szervusz, Tiber, itt Omero.
Szervusz, Omero! Hogy vagy?
- Jól, köszönöm! - Mondd, mi van!
Figyelj, meg kell találnunk egy bizonyos Stefano Chiarinit.
Újságíró Bagdadban. Tudsz segíteni? Sürgős.
Persze, rendben. Ne aggódj! Megkeresem Chiarinit.
A FOGSÁG MÁSODIK NAPJA
Egy...
kettő...
- Az utolsó két nap. - Jó, nagyszerű.
- Itt is van. - Köszönöm!
- Vidd a főnökhöz! - Megyek.
Tessék, Jeco! Ez teljes? Megvan minden?
Igen?
Tessék!
Tiber szerint a férfi volt szunnita politikus.
- Szaddám pártjában volt. - Rendben.
És szereztünk pár adatot az újságírónőről.
- Folytasd! - Piemonti. Haditudósító, sokat utazik.
A legveszélyesebb helyeken járt már.
- Van családja, gyerekei? - Egy élettársa.
De mindenki szerint az igazi családja az újság, a Manifesto.
Eltökélt aktivista.
A volt főszerkesztő, Valentino Parlato nagyra becsüli.
- Most ki a főszerkesztő? - A neve Gabriele Polo.
Mindent tud a munkásokról, gyári harcokról,
szakszervezetekről, ilyesmiről. Benne van a telefonszáma is.
- Rendben. Köszönöm! - Most megyek.
Róma szolidaritást vállal Giuliana Sgrenával, a Manifesto tudósítójával,
akit tegnap raboltak el Bagdadban, és fogva tartják.
A Capitolium előtt összegyűltek Giuliana barátai és kollégái,
illetve a békepárti szervezetek.
Öt-hat ezer ember követeli az újságírónő azonnali szabadon engedését.
Giuliana Sgrena ragyogó szeme a Capitolium terét figyeli,
mely megtelt barátokkal, kollégákkal, békepártiakkal, önkéntesekkel,
akiknek csak egy kérésük van: engedjék szabadon a békepárti asszonyt.
Kérem! Kérem!
Adjanak egy papírt, kérem!
Hogy írhassak. Kérem!
Nagyon fontos!
Olvasd ezt!
Mi ez?
Az egyetlen könyv itt.
Arabul van.
Megmondtam, hogy nem beszélek arabul!
Nem tudom elolvasni!
- Szia! - Csaó!
- Még fent vagy? - Te is.
Ez mit csinál itt?
Alszik.
Hogy áll a dolog?
Még messze vagyunk.
Nincs semmilyen követelés.
Illetve sok van, de egyik sem megbízható.
Fáradtnak tűnsz.
Te is.
Folytattam a munkát, ha már ugrott a vakáció.
Ettél valamit?
Igen, valamit.
Menjünk aludni!
Már nem tudlak a karomba venni.
Kelj fel, és menjünk, jó?
Ne nyisd ki a szemed, majd én vezetlek.
Gyere, menjünk!
- Jó éjszakát! - Jó éjt!
- Apa! - Szia!
Nézz csak ide! Mit szólsz?
Mióta nem láttam már.
Szép nyaralás volt.
Csodálatos volt, nem csak szép.
Már nem megyünk ilyen nyaralásokra.
Mert nem érsz rá.
Majd szakítok rá időt.
Csak pár dolgot el kell intéznem.
Addig is te döntsd el, hogy hová menjünk majd búvárkodni!
- Már tudom is. - Hová?
Vörös-tenger. Még szép. Gyönyörű.
És melyik lenne a legjobb időszak?
Miért?
Te csak mondd meg, mikor lenne a legjobb!
Szeptember vagy október.
- Áll az alku. - Igen, na persze.
- Október, Vörös-tenger. - Vigyázz, még elhiszem!
- De akkor tartsd is be! - Hidd is el! Betartom.
- Na. - Október.
Ígérem.
Halló?
Üdv, Nicola Calipari vagyok. A Sismi kutatási osztályának vezetője.
Én foglalkozom Giuliana Sgrena ügyével, és találkoznom kell önnel.
- Rendben. Mikor? - Akár most rögtön.
- Rendben. Csak lezuhanyozom. - Jó, én már itt vagyok kint.
- Várom. - Megyek.
Csatornát keresünk a tárgyalásra, de nem könnyű.
Mint tudja, az emberrablás első napjai a legkényesebbek.
Ha a túsz túljut rajta, nagy eséllyel életben marad.
Miért mondja ezt el nekem?
Együtt kell dolgoznunk, hogy megmentsük Giuliana életét.
És meg kell osztanunk az információkat.
Félek, hogy szakmát tévesztett.
Ugyan miért?
Mi is úgy dolgozunk, mint az újságírók. Információkkal.
Mi megosztjuk, maguk elrejtik.
Maguk az információ pöcegödre.
Régebben. Most már nem.
Most biztonságot próbálunk teremteni.
És a biztonság csak az információk áramlásával erősödik.
Legalábbis én így látom.
Aktiválták a válságegységet.
Időnként magával is beszélnünk kell majd.
De most egyelőre Giuliana érdekében mindent, amit mondok, tartsa titokban!
Hogyne. Majd szóljon!
Addig is az újság folytatja a nemzetközi mozgósító kampányát,
hogy megértesse az emberrablókkal, hogy Giuliana nem kém.
Én pontosan ilyenfajta együttműködést várok magától.
Köszönöm! Tegeződhetnénk?
Igen, hát persze.
Lenne még egy kérésem.
Győzd meg a bagdadi tudósítódat, Chiarinit, hogy térjen vissza!
Rendben.
- Mester! - Drága professzor!
Mi szél hozott?
Figyelj, Tiber! Most ne hazudj nekem!
Miért akarják, hogy visszamenjek?
Én csak segíteni akarok Giulianának.
Az itteni emberek támogatásával.
Ezt jól tudják, Chiarini. Nagyon jól.
Azt is tudják, hogy van egy csatornád,
amin keresztül információt kaphatsz Sgrenáról.
- A politikus. - A politikus?
Aki a kávézóban volt.
Ő csak egy barát.
Chiari! Azt hiszed, hogy én egy idióta vagyok?
Én mindent tudok.
A te kapcsolatod el tudja valahogy érni az emberrablókat?
Nem a hadseregnek dolgozik.
Ő nem. De talán az emberrablók volt katonák a hadseregből,
és hűségesek Szaddámhoz.
És ő talán ismer valakit közülük.
Lehet. De meg kell győzni őt.
Emlékeztetnünk kell, hogy Sgrena az irakiak barátja,
és hogy ellene van a szarházi amerikaiaknak, akik nálunk uralkodnak.
Te aztán vérbeli iraki lettél.
Halló, Tiber! Itt vagyok Nibbióval, kihangosítalak.
Üdvözlöm, uram, hogy áll a helyzet?
Hát, állhatna jobban is. És te hogy vagy?
Ahogy apám mondaná, tengődünk, mint minden szegény.
- Vannak hírek? - Igen, épp most beszéltem Chiarinivel.
Aki a kapcsolata révén lehet, hogy talált egy közvetítőt.
Milyen szinten?
Valakit, aki elviheti Chiarinit az emberrablókhoz.
- Lehet, hogy túl veszélyes, de... - Ne, ne, ne, állítsd meg!
Nem küldhetünk egy újságírót, hogy beszéljen a terroristákkal.
Chiarini megbeszélt már egy találkozót az illetővel?
Úgy tűnik, igen. Holnap estére.
Kérdezd meg, hol! Én megyek a találkozóra helyette.
Jó, értettem.
Chiari! Menjünk, gyere!
Olaszország köszöni a kapcsolatokat és a kemény munkádat,
de azt mondják, nem biztonságos.
Mondtam, hogy te értesz a dolgodhoz, de Chiari, az igaz, hogy túl kockázatos.
Térj a lényegre, Tiber!
Mondom. Elviszünk a reptérre, és szépen hazamész.
De becsülettel mész haza, Chiari.
Nekem az a becsület, ha jól végzem a munkámat, és segíthetek.
És ti elveszitek a lehetőséget.
Nem, Chiarini. Ez egy kormányrendelet.
A helyzet nagyon súlyos, és minden újságírónak el kell mennie.
De árulj el valamit, Chiari!
Miért végeznéd úgy, mint a kollégád?
Mindig úriember voltál.
- Vigyázz magadra! - Te is.
- Tiber! - Nibbio!
De örülök, hogy látom, uram.
A férfi azt mondta a telefonban, hogy Tariqnak hívják.
És egy építkezésre beszélt meg találkozót vele.
- Mikor lesz? - Négy óra múlva, uram.
- Én is elkísérjem? - Igen.
- És hozd magaddal a fényképezőgépet! - Persze.
A FOGSÁG ÖTÖDIK NAPJA
Hé!
Mi a baj?
Beszélnem kell egy nővel.
Miért egy nővel?
Mert női gondjaim vannak. Egy nővel kell beszélnem, kérem!
Jó, értem már.
Ismerek embereket, akik ismernek embereket.
Hozzájuthatok a kapcsolatokhoz.
Vagyis nincs semmilyen kapcsolata.
Az időmet pazarolja.
Várjon! Higgye el!
El tudom érni azokat, akik fogva tartják.
De mit kapok cserébe?
Mit akar?
Két generátor kellene, hogy öntözzem a földjeimet.
Minden kiszárad a háború miatt.
Az amerikaiak miatt.
Megszerzem a generátorokat. Találkozzunk itt holnap, ugyanekkor.
- Ne itt. - Miért ne? Bízzon bennem!
Nem bízom magában!
Én megyek oda.
A Bahji Hotelben lakom.
Helló, Nibbio!
Szervusz, Clayton! Minden rendben van?
Minden rendben, kösz, hogy kérdezed.
- Köszönj Peternek! - Szervusz, Peter!
Helló!
Esetleg üljünk le a hotelben? Meghívlak egy italra.
Én nem iszom munka közben. Nem helyénvaló.
Rendben.
Szóval, mi újság? Mit akarsz elmondani?
Tudjuk, hogy hol van az újságíró.
- Talán. - Talán?
Mit jelent az, hogy talán? Átadod az információt, vagy...?
Azt jelenti, hogy nektek várnotok kell, amíg el nem intézzük, amit kell.
És talán megkímélünk néhány kockázattól.
Ne aggódj miattam!
Találtam egy nyomot, csak kell egy kis idő.
Kiszabadítjuk a nőt.
Mi vagyunk a CIA, gyorsabbak vagyunk, tudod jól.
- És megvan a helyszín? - Igen, uram.
- Hogy szereztétek meg? - Egy rohadt terroristától.
Itt van.
Feltettem egy kérdést, te szemétláda!
- Ne, ne! - Válaszolj!
Elég, elég, ne!
Kérem, ne! Elmondom!
Hallottad, hogy mit mondott?
Elmondta, hogy hol tartják fogva, ez nem elég neked?
Nem.
Egy megkínzott ember azt mondja, amit várnak tőle.
Hallod ezt?
Az öreg Nibbiónak úgy látszik, van pár aduásza.
Jól van. Halljuk!
Nincs semmi biztos. De a rajtaütés veszélyes.
Azonkívül ha biztos lennél az információban,
akkor nem vártál volna idáig.
Hanem cselekedtél volna, és kész, mint korábban tetted.
Pontosan. Mi csak szóltunk, haver.
- Ennyi. - Nagyon kedves tőletek.
De ne okozzatok gondot nekem! Rendben?
Nem az első, hogy elszúrjátok.
Már közel járok. Abbahagynátok ezt a marhaságot?
Nicola!
Mostanra tudhatnád, hogy nem Peterrel hozzuk meg a döntéseket.
Kötve van a kezünk.
Várj kint!
Itt van pár betét, sampon és fogkefe.
Vedd el! Használd, és ne vérezz össze semmit!
Ki vagy te?
- Öltözz át, vedd fel ezt! - Mi a neved?
Hívhatsz Karimának.
Ha sokáig itt leszel, még hozok váltásruhát.
Várj! Várj!
Meg fognak ölni?
Még nem döntöttek veled kapcsolatban.
Gyerünk, gyerünk, kelj fel! Gyorsan!
Gyerünk!
Első szoba üres.
- Ide. - Erre.
Az amerikaiak meggondolatlanok. A rajtaütés kudarcot vallott.
De így riadoztatták az emberrablókat,
akik most akár úgy is dönthetnek, hogy megszabadulnak a túsztól.
És most mit teszel?
Nem tudom.
A kapcsolatomnak már jelentkeznie kellett volna, de órák óta várok.
Az az út lezárult.
Elküldtem a képét, ellenőriztétek?
Igen, de nem sikerült azonosítanunk a fickót.
- Nicola, itt Omero. - Omero, mondd!
Emlékszel a Hamra negyed rendőrkapitányára?
Igen, persze, Hasszán!
Ellenőrizni kell, hogy nem távolították-e el.
A kevés szunnita között volt, akik a helyükön maradtak.
Ez egy jó ötlet, ellenőrizd! Ha ott van, elmegyek hozzá.
Rendben. Csaó!
Gyerünk, fiúk!
Elnézést!
- Viszlát! - Viszlát!
- Jó napot! - Üdvözlöm!
Köszönöm, hogy máris találkozott velem.
Miben segíthetek?
Segítenie kell, Hasszán.
Ezt az embert keresem.
Van egy farmja valahol a városon kívül.
Megkeresi?
Miért keresi?
Az okot az amerikaiak nem tudhatják meg.
Itt semmit sem tehetünk a tudtuk nélkül. Tudja jól.
Nem tudják meg, ha nem mondja el.
Nem tudom, Nicola.
Maga az egyik utolsó szunnita, aki még a helyén van.
Nem segítene az emberein?
Igen, persze hogy szeretnék, de akkor is.
Nézze!
Tudom, hogy a fia súlyos beteg.
Tudom, hogy nehéz a kezelés, sok minden hiányzik.
Nem vinné el Olaszországba?
Hogy a római Bambino Gesu gyermekkórházban ápolják,
ami az egyik legjobb a világon?
Nem mehetek el innen, nem hagyhatom el Irakot.
Tudom, hogy maga nem, de a felesége igen.
Ő elkísérheti, és vele maradhat, amíg fel nem épül.
Mindent elintézek, ne aggódjon!
Ismer engem.
Kérem, Hasszán! Segítsen nekem!
Tariq!
- Hogy talált meg? - Vannak közös barátaink.
- Figyeljen! - Nem, nem akarom meghallgatni.
Hallgasson meg, kérem!
A tegnap esti támadás nem az olaszok műve volt.
Nekünk semmi közünk hozzá.
De igenis van!
Mert maguk és az amerikaiak ugyanazok.
Meglesznek a generátorok.
És elintézem, hogy ássanak egy kutat.
És ki garantálja, hogy tényleg megteszi?
Senki. Én ígérem.
Biztosíthatok vizet és áramot is. Higgye el!
Ami tegnap történt, nem ismétlődik meg.
Mondja azt, hogy hajlandóak vagyunk tárgyalni.
De szükség van egy konkrét dologra.
Egy fotó, vagy egy videó még jobb lenne.
De azonnal cselekednie kell.
Adjon két napot!
Nem, csak egyet adhatok.
Huszonnégy órát, mostantól. Utána visszautazom.
Megegyeztünk?
Megegyeztünk.
A FOGSÁG HETEDIK NAPJA
Vedd fel!
Mit akarnak tőlem?
Vidd be oda!
Kérd meg a kormányodat, hogy vonja ki a csapatokat!
De érthetően.
De hát én csak egy újságíró vagyok egy kisebb lapnál.
Ugyan miért hallgatnának rám?
Meg kell érteniük, hogy a háború folytatódik.
Mert nekünk, irakiaknak jogunk van harcolni.
Hogy felszabadítsuk az országot, ahogy Vietnámban és Algériában tették.
Minden népnek joga van az ellenálláshoz, egyetértek ezzel.
Nem érdekel, mit gondolsz! Csak tedd, amit mondok!
Hadd intézzek felhívást ne csak a kormányhoz,
hanem mindenkihez, aki a háború ellen küzd.
Talán akkor majd meghallgatnak.
Rendben. Felvétel.
Január vége óta itt vagyok,
hogy tudósítsak a nép helyzetéről, amely mindennap haldoklik.
Több ezer embernek nincs ennivalója, nincs árama, nincs semmi vize.
Kérem önöket, vessenek véget a megszállásnak!
Ezt kérem az olasz kormánytól.
És kérem az olasz népet, hogy gyakoroljon nyomást rá.
Ez a nép nem szenvedhet tovább így.
Vonják ki a csapatokat Irakból.
Segítsenek! Kérem, segítsenek nekem!
- Kérd a férjedet is! A családodat. - Nem, azt nem akarom, kérem.
- Nem volt elég ennyi? - Ne kommentáld a követeléseinket!
Csak tedd azt, amire utasítunk!
Nem érted, hogy az életed hajszálon függ?
Pier! Segíts nekem!
Mindig velem voltál a harcaimban.
Mutasd meg a képeimet a gyerekekről,
akiket a kazettás bombák találtak el, az asszonyokról.
Számítok rád, te vagy az egyetlen reményem, Pier, kérlek, segíts nekem!
Könyörgök.
Kérem!
- Örvendek, Nicola Calipari. - Pier, Pier Scolari.
Foglaljon helyet, kérem!
Ezt kérem az olasz kormánytól.
És kérem az olasz népet, hogy gyakoroljon nyomást rá.
Ez a nép nem szenvedhet tovább így.
Vonják ki a csapatokat Irakból! Segítsenek!
Pier! Segíts nekem!
Mindig velem voltál a harcaimban. Kérlek, segíts nekem, Pier!
Mutasd meg a képeimet a gyerekekről,
akiket a kazettás bombák találtak el, az asszonyokról.
Számítok rád, te vagy az egyetlen reményem, Pier, kérlek, segíts nekem!
Könyörgök.
Nincs semmi haszna az ilyen videóknak a csapatok kivonásáról.
Az emberrablók úgyis tudják, hogy sosem érnék el.
Akkor miért csinálják?
Hogy bizonyítsák, a túsz életben van, és csatornát nyissanak.
És ebben tudnának segíteni nekünk.
De hogyan?
Giuliana a bombákról beszél, és a fotóiról,
amelyeken nők és gyerekek vannak, akiket eltaláltak.
Igen, rögtön a Hilla bombázása után tettük közzé.
Így van. De tegyétek közzé újra!
- A fotókat? - Ugyanazokat.
Giuliana és az emberrablók tudni fogják, hogy átjött az üzenet,
és remélhetőleg kapcsolatba lépnek velünk.
Pier! Bátorság. Hazahozzuk őt.
Tiber, mondd csak!
Vettem, köszönöm!
Kapcsolatba léptek, megvan a találkozó címe.
Gyerünk, irány a DIGOS!
Láttuk a videót, erre a bizonyítékra vártunk.
De hiányzik egy kapocs, egy találkozó javaslata, nem?
Most kaptunk javaslatot az egyik forrástól.
- Bagdadból? - De a találkozó Dubaiban lesz.
Dubaiban? És kivel?
Még nem árulták el.
Csak annyit, hogy a kikötőben, az ötös mólónál.
Biztonságosnak érzed ezt a találkozót?
Nem. De egyelőre ez az egyetlen járható út.
Itt van!
Menj!
- Jó reggelt! - Jó reggelt! Köszönöm!
- Isten hozta Dubaiban! - Örvendek!
A nevemet nehéz kiejteni. De hívjanak Mr. Simbelnek!
- De beszélhetünk más nyelven. - Rendben, köszönöm!
Biztosít arról, hogy az országát képviseli?
Hát persze. Én a fegyveres erők tábornoka vagyok.
És a kormányom nevében vagyok itt.
Igyon teát!
Sukrán.
Most mennem kell imádkozni.
Mondjon valamit Mrs. Sgrenáról! Jól van?
Utána elmondom, amit tudni szeretne.
De az ima nem várhat.
Zahid, Kilian! Most nincs rátok szükség.
Várjatok lent!
Citromot vagy tejet?
Nos, megnyugtat a tudat, hogy Giuliana Sgrena jól van.
De a váltságdíj túl magas.
Nem tetszik a kifejezés.
Válasszon egy jobbat!
Csere.
Legyen!
A csere ára nagyon magas.
Lehet.
De amit az iraki nép fizet a háborúért,
az jelentősen több, és sokkal fájdalmasabb.
Azontúl az amerikaiak katasztrofális döntése,
hogy eltávolították a szunnitákat a politikai színtérről,
és síitákból alakítottak kormányt...
mindent bonyolít.
Nézzen rám!
Iraki vagyok, és szunnita.
Fontos vezető voltam.
Szeretnék részt venni Irak új demokratikus életében.
Ehelyett itt vagyok száműzetésben,
anélkül, hogy bűnt követtem volna el.
Azért mondja mindezt, mert szeretne visszatérni hazája politikai színterére?
Többet is mondok, uram.
Azt mondom, hogy az országa
lehetne a politikai tárgyalófele a szunnitáknak.
Közvetíthetne köztünk és az amerikaiak között.
Ha ez megtörténne,
azonnal megszüntetnénk a támadást, a rablásokat és minden mást.
A FOGSÁG 12. NAPJA
Szabadítsák ki Giulianát!
A tüntetés mindjárt kezdődik!
SZABADSÁGOT GIULIANA SGRENÁNAK ÉS AZ IRAKIAKNAK
Figyelem, meneteljünk együtt!
- Ideje volt tenni valamit. - Reméljük, hogy ér valamit.
Csak egy pillanat!
Halló?
Csaó, Gabriele! Itt vagyok a tüntetésen.
Hol vagy?
Tőled balra, itt vagyok.
Megyek.
Jöjjön mindenki! Hamarosan kezdünk!
- Szia! - Szia!
Szólni akartam, hogy megkezdődtek a tárgyalások.
- Komolyan? - Igen.
Ez aztán a jó hír.
- De nem szabad terjeszteni. - Persze, gondolom.
Az a gond, hogy az emberrablók a pénzen kívül kompenzációt is akarnak.
És te mit gondolsz a kompenzációról?
Azt, hogy szükséges. Amíg a szunniták ki vannak rekesztve, nem lehet béke.
- Az amerikaiak egyetértenek ezzel? - Nem.
Ők azt gondolják, hogy egy megosztott arab világot könnyebb irányítani.
Értem.
De köszönöm, hogy tájékoztattál.
- A tüntetés kezdődik, te is jössz? - Nem. De a lányom biztos itt lesz.
Bár megkértem, hogy ne jöjjön, de 99,9%-ban nem szokott rám hallgatni.
- Csaó! - Csaó!
- Szia! - Szia!
Csaó!
Látom, hallgattál rám.
Nem. Nem hallgattam. Na és?
Mi a baj?
Az, hogy megkértelek, ne menj oda.
Miért ne? Túl veszélyes?
Igen, veszélyes lehetett volna.
Apa, te beszélsz nekem veszélyről?
Apa, úgyis tudom, hogy mit csinálsz, nem kell eltitkolnod,
én is nézek tévét, meg mindent, tudom, miről van szó. Megértettem.
- Mi köze ennek ahhoz, hogy megkértelek? - Van köze!
Van köze, mert én a tüntetéssel járultam hozzá ahhoz, hogy kiszabaduljon az a nő.
Talált, süllyedt, mi?
Fuldoklom.
Te mit nevetsz?
Ezek a mai gyerekek olyan gyorsan felnőnek.
Az ő korában nem voltam ilyen okos.
- Nekem viszont vágott az eszem. - Na persze.
- A nők sokkal érettebbek a férfiaknál. - Igen, igen, tudom.
A nők mindig mindenben jobbak. Feladom.
- Már kész nő, el kell fogadnod. - Még hogy nő, 18 évesen még nem nő.
Csak egy fiatal lány.
A FOGSÁG 14. NAPJA
Jó, megvárom.
Imádkozott.
Igen.
Te nem szoktál?
Nem, én nem.
Mi az oka?
Mert én nem hiszek Istenben.
Azért, mert kommunista vagy, ahogy a tévében mondták?
Nem, nem.
Nem ez az oka.
Jó, végeztem.
Köszönöm!
Edd meg mind!
De Olaszország is békét akar, biztosítom.
A legmagasabb szintek felé közvetítettem az álláspontját.
De a kormány álláspontja egyértelmű.
Mi nem lehetünk a tárgyalófelek.
A kormányunk ezt nem teheti meg.
- Ugyanakkor... - A kormányuk nagyon gyáva.
De én talán intézhetek egy útlevelet.
Magyarázza meg jobban!
Egy útlevelet, hogy eljöjjön hozzánk,
előadásokat tartson, kapcsolatot építsen,
és képviselje a szunnitákat.
Az útlevél érdekes megoldás lehet.
- És a pénz? - Természetesen a pénz is meglesz.
De ezen a ponton csökkenteni kell az összeget.
Mi az utolsó kérése?
Egyelőre még ragaszkodnak a 12 millió dollárhoz.
Biztos vagyok benne, hogy le tudom alkudni az összeget.
De ott van a politikai elismerés kérdése.
Nem ismerhetjük el azokat,
akik újságírókat rabolnak, és elvágják a torkukat.
Tehetnénk egy számunkra egyszerű gesztust,
ami viszont nagyon fontos lehet a vezetőnek,
a szunnitának, akivel tárgyalok.
Arra gondoltam...
hogy kaphatna egy útlevelet, hogy ide utazhasson.
Európába, ahol konferenciákat, találkozókat szervezhetne,
és képviselhetné a szunnita lakosság 30%-át,
akiket az amerikai kormány figyelmen kívül hagyott.
Érthető, hogy Szaddám bukásával a teljes adminisztratív rendszer megváltozott.
Tisztában vagyok vele, de ha nyitnánk a tárgyalásra a szunnitákkal,
az áttörést jelentene.
És mi mint kormány felajánlhatnánk az amerikaiaknak egy lehetőséget,
hogy tárgyaljanak a kisebbséggel, mely ellenállást szervez.
Merényleteket és emberrablásokat hajt végre.
Úgy vélem, hogy ez nagyon észszerűnek hangzik.
De mielőtt döntést hoznánk, a miniszterelnökhöz kell fordulnunk.
Majd én elintézem, ha találkozunk.
Signor Calipari, köszönjük mindazt, amit tesz! Igazán.
Tudjuk, hogy milyen nehéz lehet.
- Köszönjük! - Nagyon köszönöm!
- Viszlát! - Viszlát!
Nos, ez elég jól ment.
Biztos vagyok benne, hogy a miniszterelnök támogatni fog.
Reméljük. Giulio, te mit gondolsz?
Nekem vannak kétségeim.
Előtte beszéltem az amerikai nagykövetséggel.
Ők ellenzik azt, hogy fizessünk.
Talán hivatalosan ellene vannak, de a háttérben ők is fizetnek.
Igen, de baráti országon keresztül.
Számukra fontos a rendíthetetlen imázs a nyilvánosság előtt.
Mindenki tudja, hogy ők nem tárgyalnak.
És való igaz, hogy sok túszukat végezték ki szörnyű módon.
- Ilyenkor nem számít a közvélemény? - Hát persze hogy számít.
Egyáltalán ki ez a Mr. Simbel? Milyen garanciát ad?
Honnan tudod, hogy nem csak játszik velünk?
Fizessünk? Akkor elterjed a híre. Tudod, hány Mr. Simbel bukkan fel majd?
Én minden emberrablást háborúnak fogok fel.
És két dolgot akarok elérni:
a kiszabadítást és tenni egy lépést a háború befejezéséhez.
Ezek szerint te titokban pacifista vagy, és nem is tudtam róla. Gratulálok!
Ha a kormány jóváhagyja, úgy teszünk, ahogy a minisztériumnak javasoltuk.
- Ki maradt Dubaiban? - Omero.
Amint ez beindul, én is visszamegyek.
- Addig is a ma estét szabaddá teszem. - Helyes, jól teszed.
- Itt állj meg, ki kell szállnom. - Persze.
Persze, értem én.
- Alszanak. - Igen.
Legközelebb, ha akciófilmet ajánlasz, esküszöm, beadom a válópert.
Ugyan mit ártottak neked az akciófilmek?
Ez ráadásul jó is volt. Jól megcsinálták, egyszerű volt.
Igen, túlságosan is. Igen.
- Mi lett volna a másik? Nem emlékszem. - Egy Kiarosztami-film.
- Mindegyik egyforma. - Dehogy.
Mindig van benne egy pasas,
aki poros iráni utakon jár faluról falura.
És egy szót sem szól.
Jó ég!
Ez csodálatos.
Tudod, hogy miért szeretlek ennyire?
Miért?
Mert még ennyi év után is, ha kinyitod az ajtót, előre engedsz engem.
- Omero, itt vagyok. - Csaó!
Mr. Simbel ma teljesen ki van akadva.
Miért, mi történt?
Azt mondja, nem tartottuk be a megállapodást, és átverjük.
Átverjük? Nem értem, miről beszél.
Nem tudom, nekem nem akart többet mondani.
Dühös volt. Azt mondta, csak veled hajlandó beszélni.
- Jó, máris felhívom. - Rendben.
- Halló? - Uram! Mi a gond?
Nagyon csalódott vagyok. Nem bíznak bennem.
- Miről beszél? Bízunk magában. - Akkor miért tárgyalnak másokkal?
A tárgyalás az én felelősségem, és nincs más folyamatban.
- És a Vöröskereszt? - A Vöröskereszt?
Én semmit sem tudok erről, higgye el!
Adjon egy kis időt! Nem kell sok.
Amint kiderítem, visszahívom, jó?
Rendben.
A közvetítő, akit találtam, ki akar szállni, mert valaki tegnap lépett,
anélkül, hogy szólt volna nekem.
Sőt, szándékosan nem szólt nekem.
Miért ne próbálhatnánk meg más utakat?
- Minél több van, annál jobb. - Nem, épp ellenkezőleg.
Minél több a próbálkozás, annál nagyobb a zűrzavar.
És ki dönti el, mi a zűrzavar?
- Te? - Igen! Én!
Először is, az igazgató engem bízott meg.
Másodszor, a terroristák szemében mi átverjük őket.
És a hitelességünk elvesztésével nem sodorhatjuk veszélybe a túszt életét.
Harmadszor, a Manifesto és Sgrena élettársa is belém helyezte a bizalmát.
Egy kommunista újság, ami csak 30 ezer példányban fogy? Ugyan már!
A Manifestóval vannak a pacifista olaszok!
Több millióan!
Több millió honfitársunk nem támogatja a háborút! Nem hisznek benne.
Úgy gondolják, csak egy amerikai trükk, hogy megkaparintsák az iraki olajat.
- Őket is semmibe vesszük? - Na jó, most már elég legyen!
Nincs értelme egymással vitatkozni, miközben múlik az idő.
Először is, próbáld meg helyrehozni a kapcsolatot vele! Rendben?
- Igen. - De most azonnal.
Máris elintézem. Megyek.
Betartottam a megállapodást. Megmagyarázzam?
Igen.
Ami történt, újra megtörténhet.
Nem, nem, nem, nem, biztosítom. Nem lesz több beavatkozás.
De sok idő eltelt. Bizonyíték kell, hogy a túsz még életben van.
Mert anélkül nincs tovább.
- Meglesz a bizonyíték. - Köszönöm!
A FOGSÁG 20. NAPJA
Túl sokat fogytál. Enned kell.
Nem tudok. Nem megy más, csak a sírás.
Pedig ehetnél, az segít.
Hála neked elfogytak a könnyeim.
Semmi bajom veled. De te is megszálló vagy.
Ha igaz, amit mondasz, és érzel némi szánalmat...
Szó sincs szánalomról. És nem beszélgetni jöttem.
Írnod kell egy levelet a férjednek.
Legyenek benne személyes utalások, amikről csak ti ketten tudtok!
- Kinek kell ez a levél? - Az nem a te dolgod.
Van valami tárgyalás, igaz? A kormányom tárgyal?
Nem tudom, nem tőlem függ.
De ez az igazság, te tudod, hogy igaz.
Adj valami reményt!
Írd meg a levelet!
Olvasd el!
De mi ez?
Az Ashura fesztivál alatt egy öngyilkos merénylő...
Említsd meg a levélben, hogy tudsz az esetről!
Ez lesz a bizonyíték, hogy még élsz.
Nicola, mi van?
Semmi.
- Miért kérdezed? - Mert ismerlek.
Mi a baj?
Torkig vagyok.
Visszamennék a rendőrséghez.
Én próbálom megmenteni a nő életét,
erre valaki a helyemre lépne egy kis hírnévért.
- Hadd tegye, miért foglalkozol vele? - Nem, nem!
- De miért? - Ez az én dolgom.
Tudom, hogy képes vagyok rá.
Máskor is sikerült, most is sikerülni fog.
Méghozzá ugyanazzal a módszerrel.
Tedd félre egyszer a büszkeségedet!
- Hadd csinálja a másik csapat! - Ugyan, ez nem büszkeség kérdése.
A másik csapat Amerikát követné.
Látványos akcióval próbálkoznának, de abba bele is halhat valaki.
Akár a túsz is.
Sajnálom!
Az ő kézírása?
Igen. Igen, igen, az övé. Biztos vagyok benne.
Látszik abból, ahogy a nevemet írja.
A furcsa P betűből.
Remek.
Jól van. Ez nagy előrelépés.
És most? Hogyan folytatod?
Holnap odautazom, hogy lezárjam. Majd értesítelek.
Köszönöm!
Én köszönöm!
Ugye tudod, hogy ha minden jól megy,
a miniszterelnök lesz az első, aki magának követeli majd a sikert?
Igen, tudom. De nem kell megölelnem.
Talán ő ölel meg téged.
Lehetnél a testőröm, hogy megvédj tőle.
Hát, ezt nem ígérhetem meg.
Tudod, a fickó eléggé túlbuzgó.
Ha ennek az egésznek vége, elvisszük vacsorázni a feleségeinket.
- És csevegünk egy kicsit. - Igen.
Szóval holnap elutazol?
Mondjuk, hogy holnap egy kicsit közelebb kerülök Giulianához.
- Bízz bennem! - Bízom.
És aztán?
Aztán mi?
Betartod, amit mondtál?
- A rendőrségről. - Igen.
Biztos?
Biztos.
Gyere!
Ne, ne, ne, ne! Még egy kicsit.
- Csaó! - Csaó!
- Hogy vagy? - Jól.
- Megint elutazol? - Igen.
De ez lesz az utolsó.
Mindig ezt mondod.
Figyelj egy kicsit oda az öcsédre, jó?
Hogy megírja a leckét, állandóan csak a foci jár a fejében.
Apa, Filippo már 11 éves, tud magára vigyázni, hidd el!
- Igen, azért figyelj rá! - Jól van, figyelek.
Rendben.
Hazahozod, igaz?
Hazahozod, ugye?
Igen, kicsim. Hazahozom.
Szia!
Szia! Szia, kicsim!
- Légy jó! - Te is.
Figyeljen, mi mást kapna egyébként?
Még egy halott túszt? És semmi pénzt?
És a népe hírneve még sokkal rosszabb lenne.
Rosszabb, mint most.
És ez nem béke.
Nem az a béke, amiről beszélt.
Rendben. Elfogadom.
De azzal a feltétellel, hogy az útlevél a pénzzel együtt jön.
Egy perccel sem később.
Csak akkor kaphatja meg, amit kér.
Rendben?
Megegyeztünk.
- Megvan minden? - Igen, én magam ellenőriztem.
Rendben. Bagdadba megyünk, Kilian ott vár.
Alarico és Jeco velem jönnek. Omero, te maradsz, amíg le nem zajlik a csere.
Ha azt mondom, "hárman vagyunk", velem van ő is.
- Csak akkor kapja meg a táskát. - Értem.
A FOGSÁG 27. NAPJA
Szabad leszel.
A vezetőnk ajándéka,
aki sikeresen tárgyalt az elengedésedről.
Vedd fel, ha kint leszel, és mondd, hogy jól bántunk veled!
Köszönöm!
Nem is tudom a neveteket.
- Az én nevem Hszien. - Hszien.
- És a tiéd? - Abbász.
Ez az igazi nevetek?
Egyébként nem hiszem, hogy elengedtek.
Pedig igen.
Mi nem hazudunk.
- Jó reggelt! - Jó reggelt!
- Lássuk csak, elviszem ezt. - Igen.
- És ezt is. - Rendben.
A LEGHOSSZABB HÓNAP
Eszel te rendesen?
Eszem, persze, ne aggódj!
Adod Filippót?
Filippo, gyere egy kicsit, apa van a vonalban!
- Adom már. - Szia, apa!
- Fili! Boldog szülinapot, kicsim! - Köszönöm, apa!
Érzed már ennek a 12 évnek a súlyát, mi?
Hát, az biztos. Erősen. Nehéz.
Igen, tudom, megértelek.
Na és mondd, hogy ünnepelsz?
Nem tudom, talán anya később elvisz bowlingozni.
Milyen kár, hogy nem vagyok ott!
Igen, tudom. Sajnálom!
- Jövőre bepótoljuk, jó? - Jó.
De azért vettem neked ajándékot.
- Ajándékot? És mi az? - Nem mondhatom el, meglepetés.
De annyit mondok, hogy biztosan tetszeni fog.
És nem csak neked. De elég, nem mondhatok többet.
- De meddig kell még várnom? - Keveset. Nagyon keveset.
- Oké. - Na jó, most add vissza anyát!
- Még egyszer boldog szülinapot! - Köszönöm apa! Csaó, csaó!
Anya!
- Nicola? - Rosa! Szia!
Nem, én csak hallani akartam a hangodat.
- Csak még egy dolog. - Mi az?
Tudod, hogy ilyen sok év után miért...
miért szeretlek még mindig ennyire?
Na miért?
Mert elviszel azokra a filmekre.
Iráni, koreai, japán.
Másnak nem sikerülne.
Én meg olyan jókat szundítok közben.
Tudom.
Siess vissza, jó?
Megyek, amint tudok, drágám.
- Csaó! - Csaó!
BAGDAD, 2005. MÁRCIUS 4.
Landoltak?
A kocsiban ülnek. A találkozóra mennek.
- Hová? - Al-Manszúr.
Megyek a Chigi-palotába.
- Fél órával előbb jöttünk. - Akkor várunk.
- Halló? - Változás történt.
- A találkozó máshol lesz. - Hol?
Az informátor szerint a Babylon Hotel mögött.
- Ez biztos? - Igen, ezt mondta.
- Halló? - Nicola, én vagyok.
Kaptunk egy fülest egy bagdadi informátortól.
Máshol lesz a találkozó. A folyó másik oldalán.
- Hol pontosan? - A Babylon Hotel mögött.
Van ott egy sikátor.
- Pollari veled van? - Nem, a Chigi-palotában.
Rendben.
- Halló? - Tiber, nagyon fontos.
Tudnom kell, hogy a Babylon Hotel mögötti sikátor biztonságos-e.
Uram, az nem egy szívderítő hely, mi a csudának menne oda?
Nem mondhatom el.
Rendben. Tíz perc múlva visszahívom.
Mozgás, fiúk!
Jól van, hadnagy, indulás!
Mozgás, mozgás, mozgás!
Gyerünk, gyorsan, gyorsan!
MARIO LUIS LOZANO, GÉPPUSKÁS AMERIKAI HADSEREG
Mondd, Tiber!
Uram! Rosszul fest a helyzet.
Eszükbe se jusson idejönni!
Ha odamegyünk, csapdába esünk.
- Halló? - A nyom hamis!
Ha odamegyünk, megölnek. Honnan van az információ, ki a forrás?
Nem első kézből származik, Nicola.
Hamis! A fenébe! Nem akarok több beavatkozást!
Én vagyok terepen! És én döntök!
Vedd fel a napszemüveget!
Ha ellenőrzés lesz, ne mutasd, hogy ideges vagy!
Mi? Ezt nem értem.
Szállj be, kérlek!
Csak maradj csendben!
- Nicola, túl régóta vagyunk itt. - Tudom! Tudom!
Menj!
Jól van, fiúk! Azonnal biztosítani akarom a helyszínt.
- Igen, uram! - Jó, gyerünk! Ez nem játék!
- Figyeljétek az alagutat! - Igen, uram!
Uram?
Igaz ez?
Ez lenne a kedvenc hely az öngyilkos merénylethez?
Ne figyelj a pletykákra!
Azt mondják, az elmúlt két évben több mint 15 ezer tűzharc volt.
- Sok mindent mondanak. - Az igaz.
Mint az elnökünk, aki két éve kijelentette, hogy vége a háborúnak.
- Igaz? - Igen.
Itt van!
Giuliana! Giuliana, Nicola vagyok.
Pier és Gabriele barátja vagyok.
Vége van. Szabad vagy. Hazaviszlek.
Olaszországba, gyere, gyere, gyere!
Most már velünk vagy.
Ő Kilian. Most hazaviszünk.
Kapcsold fel a lámpát!
Hátul ülök veled, hogy nyugodtabb légy.
Kapitány, nem kéne itt lennünk ilyen sokáig.
A bevetés szabályzata maximum 30 percet engedélyez.
Két órája itt vagyunk.
Még maradjatok ott húsz percet, és leváltunk.
Omero, hárman vagyunk.
Ismétlen, hárman vagyunk, a kocsiban ülünk, és megyünk haza.
Rendben.
Gyerünk!
Tökéletes.
Nemrég ismertem meg Piert. Mindjárt felhívjuk.
És a szerkesztődet is, ő is nagyon aggódott.
- Jó estét, miniszterelnök úr! - Üdvözlöm, jó estét, elnök úr!
Bemutatnám a Manifesto szerkesztőjét.
Örvendek, signor Polo! Gratulálok az újságjához!
Bár nem bánnak velem túl jól. De nagy tisztelettel adózom a lapnak.
Ő Pier Scolari. Signora Sgrena élettársa.
Véget ér a móka, drága barátom. Visszatér az asszony.
Különkiadással és remek hírekkel jelentkezünk.
Giuliana Sgrenát éppen ebben a pillanatban szabadították ki.
Uraim, sikerült!
Elég kényes műveletet kellett végrehajtani.
- Anya! Sikerült neki. Megmentette. - Honnan tudod? Ki mondta?
- Most, a hírekben. - Jól van, kicsim, megyek mindjárt.
Kapitány, mi történik itt?
A nagykövetnek itt kellett volna elhaladnia, de nem jött.
- Történt valami? - Visszatért a Victory táborba.
- Másik úton ment. - Mit csinált?
Minden tisztelettel, kapitány, de mi a fenét keresünk még mindig itt?
Úgy egy kilométerre vagyunk a reptértől.
Kitartás! Mindjárt ott vagyunk.
Ezt a jelenetet el kell mesélnem Nicolának.
Hát igen.
- Elnézést! Mindjárt jövök. - Rendben.
- Igen? - Mindjárt ott vagyunk, uram.
Egy kilométerre vagyunk a reptértől.
Adom Caliparit.
Vigyázz!
Kilian!
Az olasz nagykövetségről jöttünk! Ne lőjenek!
- Mutassa a kezét! - Ne lőjenek!
Az olasz nagykövetségről jöttünk! Ne lőjenek!
Hallgasson! Szálljon ki a kocsiból, gyerünk!
Gyorsan, szálljon ki a kocsiból!
Térdeljen le!
A papírok a kocsiban vannak, nézzék meg!
Hallgasson!
Basszus!
- Közlegény, ide! - Igen, uram!
- Uram, hall még engem? - Igen, mi történt?
Az amerikaiak ránk lőttek.
Lassan!
Lassan! Fektessétek a földre!
Jól van.
Úgy, fektessétek le! Vigyázz a fejére!
A fenébe!
Sgrena megsérült, de él.
- Segítsetek! - Megyek, uram!
Mit tettünk?
Calipari meghalt.
Uraim, uram, elnézést kérek, uraim!
A nagykövet védelmi művelete véget ért, Negroponte a főhadiszálláson van.
Az ellenőrzőpont felszámolható.
Kapitány, van egy kis gond, tűzharc tört ki.
- Vannak sérültek? - A fenébe!
Senki az embereink közül, de van egy sérült nő.
Uram! Súlyosan megsérült,
be kell vinnünk a kórházba, minél hamarabb.
Azonnal!
Hadnagy!
A kocsiban találtuk.
Ő meghalt, uram.
- A férfi olasz volt. Meghalt. - Ki volt ő? A férje?
- Civil ruhában van. - A testvére?
De az igazolványán az áll, hogy hadosztálytábornok.
Kérem, elnézést, elnézést, engedjenek át!
Mindenki jöjjön az asztalhoz, az újságírók menjenek ki!
Minden újságíró menjen ki! Nagyon kérem!
A kollégáim vagytok, csak tíz percet kérek,
beszélnem kell a munkatársaimmal, a Manifesto újságíróival.
Kérem, hagyják el a termet!
- Hagyjanak magunkra! - Jó, menjünk át egy másik szobába!
Jól van, menjünk át egy másik szobába!
Menjünk, de nekik el kell hagyniuk a termet, menjenek ki!
Gabriele, mi történt?
Egy pillanat, mindjárt elmondom, várjatok egy kicsit!
Szóval az történt, hogy zűrzavar tört ki.
Az amerikaiak rájuk lőttek.
Éppen a reptér felé tartottak, és hárman ültek a kocsiban.
Két titkos ügynök és Giuliana. Majd hirtelen lövések dördültek.
Giuliana megsérült, de jól van.
A másik titkosszolgálati ügynök is megsérült, és...
- Nicola Calipari meghalt. - Kicsoda?
Az, aki kiszabadította, meghalt, igen.
- A közvetítő? - Igen, a közvetítő.
Ráadásul úgy tűnik, hogy szegény másodszor is megmentette,
mert a testével védte, és őt találták el.
Ne!
Nicola Calipari remek ember volt.
Ada, köszönöm!
- Nem tudtam kinyitni az ajtót. Üdv! - Jó estét!
Filippo, szia!
Calipari halálának kivizsgálására egy olasz-amerikai bizottság alakult.
A vizsgálat két jelentést adott ki,
amelyek több pontban ellentmondtak egymásnak.
2006. június 19-én az ügyész vádemelést kért
a géppuskás Mario Luis Lozano ellen.
2007. október 25-én a törvényszék
megszüntette az eljárást "hatáskör hiánya" miatt.
Néhány hónappal később a legfelsőbb bíróság helybenhagyta.
Giuliana Sgrena Rómában él, és továbbra is újságíróként dolgozik.
Carlo Azeglio Ciampi köztársasági elnök "motu proprio",
a katonai vitézség aranyérmével tüntette ki Nicola Caliparit.
Nicola Calipari meggyilkolása büntetlenül maradt.
A TÚSZTÁRGYALÓ
Magyar szöveg: Barabás Orsolya
Felirat: Rádóczki Attila