Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
СТАРА ГВАРДІЯ 2
СПЛІТ ХОРВАТІЯ
Чекай.
Щонайменше 16 охоронців і чотири підготовлені машини.
Конрад перевозить зброю. Багато.
З ним не розслабишся.
Обклався з усіх боків сканерами й глушилками,
тож усередині зв'язку в нас не буде.
Запитання. У нас колись бувають вихідні?
Ти така міленіалка, Найл.
І спитати не можна?
Найл, у нас не було ніяких вихідних,
коли ми починали.
Гаразд, Джо, Нікі, беріть сад-лабіринт.
Що?
Серйозно?
Не хвилюйтеся.
Другого 1853-го не буде.
Про що ви взагалі?
То ж була гармата?
Ми не бачили.
Ми про Букера.
Постріл із гармати відірвав йому голову. І ми не могли знайти її в лабіринті.
Ясна річ, допомогти він не міг.
Думаєте, як він там?
До роботи.
Скажи, як побачиш Конрада.
Два охоронці вийшли до води. Боса поки що не видно.
Здоров.
- У нього тільки один пістолет. - Упевнена?
Забув, що ти не безсмертний?
І то правда.
Гаразд, хлопці, ви знаєте, що робити.
Відволічіть якнайбільше охоронців.
- Ця моя! - Ні.
Вийшло. Вони їдуть до вас.
Нас мають переслідувати, а не впіймати.
Гаразд, заходимо.
Що? Без секс-гойдалки?
Ти, певно, надивилася поганого мистецтва.
Настільки поганого вже століття не бачила.
Зброю вантажать.
Вони збираються. Певно, злякалися.
Забула, що теж не безсмертна?
- Може, я? - Ні. Я завжди йду першою.
Нікі.
Пригальмуй, Джо! Повільніше!
Влаштуємо їм перегони.
Лайно!
Чорт.
Конрад нагорі.
Перелазь сюди!
Нікколо.
- Ти в нормі? - Так.
Ходімо.
Тримайся позаду.
Шістнадцять охоронців, так?
Облиш. Рахувати його в ЦРУ не вчили.
Може, краще будемо щось робити?
Тобі личить.
Ми готові.
Мій контакт із ЦРУ буде тут за сім хвилин.
Він простежить за зброєю.
Добре, тоді ходімо звідси.
То будеш вгадувати?
- Я думаю. - Її можна розкусити.
Я вчився кілька століть, але це реально.
Енді не прочитати.
Думаю, я можу.
- Так. - Невже?
- Справді? - Так.
Вона каже правду.
- Попередні раунди. - У неї ліве око сіпалося.
Ліве око.
- Що? - Брехня.
Упевнена?
Брехня.
Дякую.
Найгірше в смертному житті —
це сране похмілля.
Хоч на стіну лізь.
- Як ти витримуєш, Коплі? - Я швидко.
От напиватися весело.
- Хто пише? - Мій новий хлопець.
Ходімо в ліжко.
Звісно, випий іще.
Будеш хропіти всю ніч як кабан.
- Ого. Жорстко. - А ти всю ніч говориш уві сні.
Ти сьогодні була молодцем.
Хоч і влетіла на човні у віллу?
Слухай, іноді краще діяти швидко, а не тонко.
Сьогоднішній урок?
Саме так.
Ти багато жартуєш,
але як ти?
Я?
Я дуже щаслива.
У мирі із собою.
Того типа у вікно ти викидала не дуже мирно.
Інакше й не планувала.
Відправляйте.
Я стала смертною, а не вийшла на пенсію.
Мій контакт підтвердив, що Конрад не був покупцем.
Лише посередником, як ті, що були минулого місяця.
Тоді хто ж це? І нащо йому такий арсенал?
Справжній покупець невловимий. Слідів майже немає.
Вдалося дістати тільки це фото з камер спостереження.
Стоп.
Що?
- Ти її знаєш? - Так.
Тобто ні, я...
Здається, я її впізнаю.
Мені вона снилася.
Не думала, що це щось означає. Сон був розмитий.
Просто розкажи, що саме ти бачила.
Цю жінку.
Вона...
Вона була в залі,
у древньому залі з книгами.
Вона вже тут.
І там був іще хтось.
Чоловік, але...
обличчя я не бачила.
Думаю, це були його книжки.
Ні в кого з вас не було вибору.
Вона його поранила.
А потім...
Що потім?
Я прокинулася.
Думаєш, це щось означає?
Не знаю.
Цього мало для розпізнавання обличчя,
але щойно вдасться, я дам знати.
Добре. Дякую, Коплі.
Слухай, не переймайся цим.
Ми розберемося.
ПАРИЖ ФРАНЦІЯ
Букере.
Рада нарешті познайомитися.
Я чекала цієї миті дуже довго.
Квін?
Отже...
як мені знайти Андромаху?
Ну що, куди підемо, є ідеї?
Я хотів трохи розвіятися сам.
Побути наодинці із собою.
Гаразд.
Дякую.
Підеш зі мною.
- Я? - Потрібна твоя допомога.
Не сумуйте тут без мене.
Бувай, лідере.
Найл.
Не переймайся.
Розважайся.
Що з Джо? Після аварії щось сталося?
Захотів побути наодинці.
Тебе це не влаштовує?
Я знаю його тисячу років.
Мене не обдурить.
На вокзал, будь ласка.
- Дякую. - Поїдемо за ним.
Що?
Сідай.
Питаю ще раз. Ти знаєш, де Андромаха?
Не має значення, знаю чи ні.
Я у вигнанні.
- Ти можеш її розшукати. - Ти чуєш, що я кажу?
Я у вигнанні.
Як ти мене знайшла?
Це було легко.
Ти вже кілька місяців пиячиш у Парижі.
Це диво, що тебе не розкрили.
Тобто, притягнувши мене сюди,
ти зробила мені послугу?
Так. Вибач. Я кажу тобі правду.
Я не з ними.
Так ти не дізнаєшся, де Енді.
Йому потрібен чистий одяг.
Вона мене згадувала?
Безперестанку.
Увесь цей час,
з кожним своїм подихом
я уявляла її десь ув'язненою,
у такому ж пеклі, що і я.
І я хотіла лише одного:
вибратися й звільнити її.
А потім я дізналася,
що вона була вільна всі ці 500 років.
Вона жила у власному пеклі.
Якось не дуже віриться.
ПАРИЖ
Хіба це вигнання,
якщо ти носиш йому продукти?
Букер сам.
Нікі, милий, що...
- Він сам. - Так.
Ти сам вимагав його покарати.
Ми його кинули.
Він зробив свій вибір,
коли вистрелив в Енді й зрадив усіх нас.
Хлопці, щось не так. Його немає.
Скрізь на стінах і підлозі кров.
Коли ти востаннє його бачив?
- Джо. - Уже немає сенсу прикидатися, Джо.
Не знаю. Тиждень тому.
Усе було гаразд. Я не...
Енді не відповідає, але треба сказати їй.
Ходімо. Зустрінемо їх в «Ехо».
- Нікі. - Ходімо.
СЕУЛ ПІВДЕННА КОРЕЯ
Ти досі не сказала, заради кого ми облетіли пів світу.
У минулу нашу зустріч я пообіцяла берегти його таємницю.
Буквально за цим рогом.
Власне, краще я спочатку спитаю, чи він не проти.
- Так. - Уточню.
Звісно. Покличеш.
Гаразд.
Андромахо.
Ти мене чекав?
Скажу, що я не здивований.
Дякую.
Ще носиш кулон Квін.
Тобі досі всі сняться?
Я пильную.
- Ти знаєш про Найл? - Найл Фрімен.
Знаю.
Їй снилася одна жінка.
Ця жінка була тут, з тобою.
Я подумала, що ти можеш щось знати.
Чому не прийшла в бібліотеку?
Нам треба поговорити.
Згодна.
Знаєш, Туа, я втратила майже всю віру в нашу справу,
поки мій друг не відкрив ефект доміно.
І де цей друг?
То скільки тобі років?
Нехай буде 2 300 для круглого числа.
А тобі?
Мені 43.
Вражає.
І тут...
усе про безсмертних?
Так, наш слід в історії.
Факти та вигадки, які залишилися в записах різних культур
та цивілізацій по всьому світі.
Докази зв'язку, який ти відкрив
за свої короткі 43 роки.
Причини і наслідки.
Порятунок у Гані
через три покоління обертається Нобелівською премією з медицини.
А там що сталося?
Ті томи вкрала одна з нас.
Жінка, яка снилася Найл?
Я писав книжки про кожного безсмертного.
Про тебе, твоїх друзів.
- Про все... - Хто вона, Туа?
У різні часи її називали по-різному. Зараз її ім'я — Діскорд.
Звучить зловісно.
Так і має бути.
Перша безсмертна, яку я зустрів.
Колись дуже давно.
Наскільки давно?
Вона старша за всіх нас.
Перша безсмертна.
Ні, першою була Андромаха.
Про що ти?
Я не знайшов слідів когось до неї.
- Таким був задум. - Який задум?
Колись ми з нею мирно разом подорожували.
Але впродовж століть
ми не раз бачили, як страх перед інакшими
штовхав навіть добрих людей на звірства.
Треба щось зробити.
Вони такі ж, як ми.
Прошу! Ні!
Подібне зло не стерти з пам'яті.
Ні!
Квін!
Тоді ти мене врятував.
Вона теж там була?
Так.
Потім я повернувся до своїх книг,
мого дослідження.
Діскорд теж повернулася.
І протягом наступних п'яти століть накопичувала багатства й владу,
щоб не боятися ворога чи нападу.
І продавати зброю таким, як Конрад.
Що їй потрібно від нас, Туа?
Гадки не маю.
Це вже не та людина, яку я знав.
І тепер, коли вона дізналася про ваше минуле й зв'язки,
боюся, вам усім загрожує небезпека.
Я вже тисячу років не боявся.
Але мене лякає те, на що вона здатна.
І вас має.
Туа.
Думаєш, вона може знати,
що я втратила своє безсмертя?
Давно це сталося?
Десь пів року тому.
Андромахо.
Збирай, мабуть, речі.
Уже зібрав.
РІМІНІ ІТАЛІЯ
Бо я знав, що ти скажеш.
Ні. Ти думав, що знаєш.
Ти брехав нам.
Вони повернулися.
- Привіт. - Привіт.
Хто це?
Це Туа, мій давній друг.
«Давній» друг?
Ти знала про ще одного й мовчала?
Лідере, ти брехала нам?
Не брехала. Я...
Умовчання — це теж брехня.
Скажу на захист Андромахи, що це я попросив її мовчати.
З Букером щось сталося.
Що?
- Ти ходила до нього? - Не зовсім.
Юсуф теж із ним бачився. Вони й не припиняли спілкування.
- Ми були в нього вдома. - Там скрізь була кров.
Діскорд.
Можливо.
Що ще про неї відомо?
Де вона живе, які в неї звички, методи.
Це був Букер.
Не хвилюйся, лідере. Ми розберемося.
Ми мусимо.
Дякую вам.
- Джо. - Привіт.
Що сталося?
Мені треба до Енді.
Енді.
Вона вільна.
Що?
Квін.
Не змогла знайти тебе, тому знайшла мене.
Андромахо.
Я повернулася у світ,
темніший за могилу, з якої нарешті врятувалася.
І одразу ж я дізналася, що протягом усіх цих століть
ти жила в ньому вільно.
Я хочу почути слова, які визволять мене зі справжньої в'язниці.
З полону зламаної обіцянки.
Ти і я.
До кінця.
Ти знаєш, де мене шукати.
Мені треба до неї.
- Енді, ні. - Це Квін.
Дай їй простір, Найл.
Енді, є безліч способів зв'язатися з тобою.
А вона заради якоїсь зустрічі викрала Букера.
- Це хіба нормально? - Ми були лише вдвох 1 500 років.
Що ти про неї знаєш?
Я знаю, що ти можеш померти, а я — ні.
І знаю, що в тебе через неї їде дах.
Якби ми помінялися місцями, ти відпустила б мене саму?
А ти, певно,
Туа, так?
Радий познайомитися, Себастьяне.
- Можна називати тебе Букером? - Як завгодно.
Довго ще будете так поводитися?
Демонстративно ігнорувати.
А як нам знати, що ти знову нас не продав?
Облиш.
Ну, я...
Гадаю, ніяк.
Андромахо.
Ти не така людина.
Я прокинулася в машині сама.
Думала, ти мене кинула.
Була така ідея.
Я можу якось допомогти?
Відмотаєш назад п'ять століть?
Якби ж я могла.
Що, як вона мене не впізнає?
Тобто не фізично, а людину,
якою я стала.
А якщо я не впізнаю її?
Енді, я ніколи такою тебе не бачила.
Я така вже сотні років.
РИМ ІТАЛІЯ
Я буду неподалік.
Добре.
Перепрошую, можна скористатися телефоном?
Не знаю, як...
Ніякими словами не описати, як я тебе підвела.
Ти хоч уявляєш, що це?
Безвихідь серед темряви.
Кожний мій м'яз волав про повітря.
Коли я поверталася до життя, мене вистачало лише на те...
щоб згадати
і сподіватися.
Вибач мені.
Вибач.
Скільки ти вже на свободі?
Кілька місяців.
Чому раніше мене не знайшла?
Ти не змогла знайти мене навіть в маленькій ділянці океану.
Я шукала.
Чесно. Я шукала століттями.
Але зупинилась.
Квін.
Глянь на мене.
Колись ти сказала мені...
що твій єдиний страх — це самотність.
Ще з часів до нашої зустрічі, Андромахо.
- І я самотня. - Ні.
У тебе є я.
У тебе є Джо та Нікі.
Квін.
Ходімо додому.
Приєднуйся до нас.
Просиш приєднатися до тебе
і твоєї нескінченної війни?
Битися разом із тобою?
За смертних, які запхали мене в труну й кинули на морське дно?
Ти гадки не маєш,
що сталося.
Я не можу...
Я не можу їх залишити.
Я не...
Що?
Схоже, ти зробила свій вибір.
Не треба.
Квін, зачекай.
Лишайся там.
Квін.
Чекай. Я не хочу битися.
Я пам'ятаю жінку, якій колись давно дала той кулон.
І ти не вона.
Енді. Гей!
Припиніть.
Тут Діскорд.
Найл! Ні.
Це Найл?
Що ти про неї знаєш?
Діскорд.
Це вона тебе витягла?
Ти з Діскорд.
Годі!
Годі.
Проклинаю тебе в кожному твоєму житті!
Розумно. Церква — хороша схованка.
Але лишатися тут вічно не вийде.
Думала, ми зустрінемося пізніше.
Знаєш, я була там.
Досі це пам'ятаю.
Той ядучий сморід ненависті в повітрі.
Скажи мені, Найл Фрімен,
як така добра християнка може терпіти те, що робить Андромаха?
Ігри в Бога з людьми.
Ми не граємо в Бога.
Ми допомагаємо. Робимо добрі справи.
Кинути рідних — це теж добра справа?
Щоб вважали тебе мертвою?
Це ж вона тебе примусила?
Це було моє власне рішення, мій вибір.
Ні в кого з вас не було вибору.
Не з нею.
Саме через одержимість Андромахи втручанням у справи людей
на нас і полюють.
Зупини своїх друзів
або це зроблю я.
Ти остання безсмертна.
Нових після тебе вже не буде.
Ти й сама не уявляєш, якою силою наділена.
Одного дня ти збагнеш.
Ми з тобою разом покладемо край втручанням безсмертних.
Не вплутуй мене в це.
Ми пов'язані.
У тебе є родимка на лівій руці?
Перший безсмертний і останній.
Невдовзі побачимося, Найл.
Діскорд явно знає, як нас знайти.
Але тепер у нас є доступ до всіх камер у Римі.
Коли Діскорд чи Квін знову десь покажуться,
ми дізнаємося.
- Це вже щось. - Що це означає?
Що я остання.
Діскорд знає про тебе щось, чого не знаємо ми.
І нам треба це з'ясувати.
Гаразд, а що будемо робити з Квін?
Не знаю.
Букере.
Над чимось працюєш?
Постійно.
Скажи-но мені.
У минулому
Найл колись ранила Енді?
Так. У першу зустріч вони побилися.
Найл ударила Енді ножем.
А що?
Ну, я...
У мене є теорія, що саме через це Енді й втратила своє безсмертя.
Про що ти?
Кожен із нас може раптом прокинутися смертним.
Ніхто не живе вічно.
Багато століть тому
ми з Діскорд почули одну легенду.
У ній сказано,
що рана від руки останнього безсмертного
має силу відбирати безсмертя в інших.
То Енді стала смертною через Найл?
Ну, думаю, Діскорд спробує використати Найл,
щоб нас усіх убити.
Але це не все.
За легендою поранений безсмертний
може передати комусь дар безсмертя, перш ніж його буде втрачено.
Передача.
Саме так.
Та це має бути добровільно.
Отже, Енді може знову стати безсмертною?
Якщо хтось із нас стане смертним, так.
Але знову ж таки — це лише теорія.
Енді?
Можна з тобою поговорити?
Звісно.
Я хотів сказати, коли все це скінчиться,
я, мабуть, піду від вас.
Не кажи дурниць. Ти нам потрібен.
Дарма ми взагалі тебе кинули.
Вам довелося. І я заслужив.
Сідай.
Пам'ятаєш день, коли ви пішли? Ти сказала не втрачати віри.
Правильно?
Але, на жаль, я тебе не послухав,
і це мене зламало.
Я дивився, як ви їдете, і думав, що вже вас не побачу.
Це було...
Але життя — кумедна штука, бо я тут і знову з тобою розмовляю.
І я за це дуже вдячний.
Ми надто давно знайомі.
Так, і я постійно замовчував забагато.
Коли доводиться знову й знову робити те саме,
вічно, без кінцевого терміну,
то просто забуваєш, що треба ще щось говорити.
Мені б кінцевий термін не завадив.
Знаєш чому?
Бо з ним з'являється сенс.
Я веду до того, що, можливо, Квін повернулася в ідеальний час.
Я хотіла цього
так довго...
але на ділі все складніше.
Вона зрадила тебе через біль.
Ще не все втрачено.
Ми завжди пробиваємось.
Май трохи віри, Енді.
І поспи трохи.
Вона знову тебе підвела.
Співчуваю.
Я витягла тебе з океану, тому що ти мені потрібна.
Ти втратила Андромаху, але не маєш лишатися сама.
Як я можу тобі допомогти?
Я хочу, щоб вони страждали.
Андромаха та решта і так будуть.
Ні.
Усі.
З цим я теж можу допомогти.
ДЖАКАРТА ІНДОНЕЗІЯ
СЕРПОН ЯДЕРНИЙ ОБ'ЄКТ
Кидайте зброю.
Покажи, що вмієш.
Серйозно?
Чому ні?
Хай мені кілька сотень років, думаю, я можу тебе дечого навчити.
Хочеш мене повчити? Ну давай.
Добре, Буку.
Привіт, Туа.
Ти вчасно. Побачиш, як я провчу цього діда.
Легше зі мною. Я трохи заіржавів.
Можливо, ти не готовий, Букере.
Гаразд.
Як у мене виходить, Туа?
У тебе талант.
Я б теж спробував.
Ні, я ще не награвся.
Я наполягаю.
Добре.
Чорт.
Вибач, Букере.
Ні, усе гаразд.
Було весело.
Піду займуся цим.
Гаразд.
Я повернусь.
Дарма ти це зробив.
Я ж казав, це лише теорія.
Лише теорія.
Я вже бачу результат. Рана не загоюється.
Тоді часу лишилося мало.
Пам'ятай, передача має бути добровільна.
Туа, ти ж розумієш,
що Енді не має про це дізнатися?
Не має.
Пообіцяй.
ЯДЕРНИЙ ОБ'ЄКТ ДЖАКАРТА, ІНДОНЕЗІЯ
ВХІДНЕ ЗОБРАЖЕННЯ...
Вони під Джакартою.
Треба зібрати всіх у бібліотеці.
Скоро буду.
Знову утнув якусь дурницю?
Ну, ти мене знаєш.
Як завжди.
Коплі кличе всіх униз.
Добре.
Ти в нормі?
Так.
Багато часу минуло. Не моє.
Зустрінемося внизу.
Цей ядерний об'єкт таємний.
Приватна власність китайців в Індонезії.
Його не має існувати.
Можна підняти паніку.
Так.
Це запис із системи безпеки, який змогли дістати мої контакти,
перед тим як весь зв'язок із зовнішнім світом було відрізано.
Будемо припускати, що її спецзагін
контролює все від центру керування до камери з теплоносієм.
Тепер погляньте на цю велику конструкцію. Це ядро.
Схоже, що тут, усередині,
вони заклали якийсь пристрій.
Імовірно, цей пристрій має викликати вибух, який...
зруйнує об'єкт.
І опромінить радіацією все навколо.
Десять мільйонів людей.
Вони заклали кумулятивні заряди,
які зможуть вивести з гри будь-кого з вас
на тривалий і вразливий період часу.
Це пастка.
Бомбою Діскорд нас заманює.
Вона знає, що ми спробуємо її зупинити, а ми граємо їй на руку.
Вона мені так і сказала.
Її ціль — ми.
Ми всі.
Хай які в них мотиви, бомба є бомба.
І обидві без вагань підірвуть її, щоб отримати бажане.
Вибору немає.
Треба йти.
Збирайтеся.
Дякую.
Пам'ятаєш ту гру, в яку ми грали в Ірландії на скелях Могер?
Так.
Як бігли до краю?
Поки хтось не злякається.
Ти ніколи не здавався.
Ні.
Кажи.
Мене не відпускає страх.
І чого ж ти боїшся?
Смерті.
Андромаха прожила сама 3 000 років,
перш ніж знайшла Квін.
Але ми з тобою разом із самого початку.
Я просто не вірю, що ми — це якась випадковість.
Усе закінчується.
Але те, що я відчуваю, дивлячись на тебе,
заглядаючи тобі в душу...
це щось справді вічне.
Украй не раджу відкривати вогонь із вогнепальної зброї поблизу ядра.
Джеймсе, нікого не видно.
Так, це означає, що опір буде далі.
Слід припускати, що наші позиції їм завжди відомі.
Гаразд, південні двері.
Крізь них і вгору по сходах.
Ідіть уздовж стіни і підніметесь на верхні рівні реактора.
Когось бачите?
Досі нічого.
Джо, а з твого боку?
У мене теж нікого не видно.
А ось і заряд.
Ви знайдете заряди вибухівки по всьому комплексу.
Можливо, вони не такі дурні, щоб лишатися на ядерному об'єкті
після закладання бомби.
Гаразд, вони пропонують рукопашну.
Придурок завжди знайдеться.
Уперед! Бігом!
Нікі, вставай!
Ідіть у центр керування. Відчиніть ті двері.
Коплі, в який бік іти?
Добре. Зараз. У кінець залу, до коридорів.
Вони ведуть до центру керування.
А от і придурок.
Енді!
Найл!
Найл?
Зайдіть у систему, і я проведу вас до бомби.
Часу в нас мало.
Система захищена фаєрволом.
Шукайте ручний режим.
Тут такого немає, Коплі.
Вона цього й добивалася.
Діскорд хоче нас розділити.
Коплі?
ПОПЕРЕДЖЕННЯ РІДКИЙ АЗОТ
Туа? Нікі? Джо?
Найл.
Нас заблокували.
Сюди.
Джо, Нікі, Найл!
Вони пішли, Буку.
Діскорд за нами стежить.
Ходімо.
Вона контролює двері. Намагається нас розділити.
Букере, коли двері відчиняться, іди перший.
Ні, ти перша.
Мене розірвуть, якщо піду.
- Ти завжди перша. - Я не жартую.
Я теж, Енді.
Що?
- Я передав його тобі. - Як?
Будь за мною.
Я отримав свій кінцевий термін.
У тебе є призначення.
А це моє.
Буку!
Ні!
Буку!
Буку, я...
Себастьяне.
Ти сама.
Віддай мені бомбу, Квін.
Просто йди з Діскорд.
Дай їй те, що вона хоче.
Вона хоче нашої смерті.
Ви з Енді століттями були заодно.
Століттями.
Як ти могла так її зрадити?
Ти нічого не знаєш про нас з Енді.
Що?
Я не...
Я не зцілююся.
- Квін. - Що ти зі мною зробила?
Я не...
Вибач.
Усе добре.
Найл! Джо!
Нікі!
Туа!
Зараз ти скажеш, що я не така людина?
Я думала, що маю врятувати тебе.
Але, зрештою,
кожна з нас сама має вирішити, ким насправді є.
Куди вона забрала їх, Квін?
Куди?
Я не знаю.
Мішки завантажено. Рушай.
Облітай!
Твоя рука не гоїться.
Ти смертна.
Втручання безсмертних ніяк із цим не пов'язані.
Не дивися так на мене.
Знаєш, як воно — прокинутися після вічності
і раптом виявити, що ти смертна?
Кожна хвилина — це ще один крок до смерті.
Час нічого не значив,
аж раптом став усім.
Час нічого не значить, коли не надаєш йому значення.
У твоїх друзів лишилося небагато часу, Андромахо.
Оце твій план?
Уб'єш їх?
Ні.
Найл уб'є.
Вона руйнівник.
Вона може забрати їхнє безсмертя.
І віддати мені.
Вона їх не скривдить.
Гадаєш, я дам їй вибір?
Думаєш, твоє життя важливіше, ніж їхні?
Для мене — так.
Підозрюю, з кількома виникнуть труднощі.
Але знову ж таки — тортурами можна багато чого досягти.
Я прийду по них!
І коли прийдеш, умови для всіх будуть рівні.
Я багато за що ненавиджу це століття,
але це мені подобається.
Я не знала, що Діскорд смертна.
Я знайду їх.
Питання лише в тім...
чи захочеш ти показати клас і піти в бій зі мною?
Ні.
Це ти підеш у бій зі мною.
Куди ти зібралася?
Я завжди йду першою.
Більше ні. Постарайся не відставати.
- Он як? - Так.
ЗА МОТИВАМИ ГРАФІЧНИХ РОМАНІВ ҐРЕҐА РАКИ
Переклад субтитрів: Ілля Скрипка