Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Allie!
Dělej, končí M.A.S.H.!
B.J. poskládal "Sbohem" z kamínků.
A Hawkeye je vidí.
- Fakt brečíš nad tímhle? - Ano!
- Viděls ty kameny? - Viděl.
- Běž říct sestře, že je večeře. - Běž ty, nemluvím s ní.
Co prosím?
Nějak vám poslední dobou narostla ramena.
Štvete mě.
Allie?
No tak. Nemusíš se mnou mluvit. Můžeš se jen naštvaně najíst.
Allie!
Ale no tak!
Jako vážně?
Co tam vůbec děláte?
Mrkni se do mrazáku v garáži, jestli nemáme další.
- Něco objednáme. - Jamie.
- Proč ne? - Prosím, pomoz mi.
Nebuď kretén, buď můj chlapeček.
- Fajn. - Díky, Jamie, je to od tebe fakt oběť.
Chci, abys věděl...
Ale tentokrát ji nespal, jo?
Mami?
Allie? Allie!
Ne! Ne!
Ale ne.
Co se děje?
Allie!
Tak co se tam děje!
Proboha!
Otevři! Otevři ty dveře!
PRASTARÉ ZLO
Dobře. Nechci svého výběru později litovat,
takže mi zopakuj možnosti.
Tak jo. Můžeš si vybrat kočičku, která mluví.
- Jasně. - Ale říká jen "nasrat".
- Celý den by opakovala "nasrat"? - Celý den. Nasrat. Nasrat.
- Nebo? - Kočku s lidskou prdelí.
- Se sexy prdelí, jako mám já? - Ne, s dost povislou.
- Fuj. Smí nosit kalhoty? - Vyber si, stejně se to nestane.
A to "nasrat" je v dobrém jako: "Nasrat, jedeme dál,"
nebo spíš jako: "Nasrat, někdo mě zastřelte."
- Co je s tebou? Vzal sis gumídka? - Žádné nemám. Jen se raduju.
Že jsme to naplánovali. Mrkej na ten barák.
Tvoji rodiče mají vlastní koupelnu. Moji taky.
Nikdo nemusí čůrat vedle někoho jiného. A 350 za noc za takovou vilu?
- Koukni toho světla! - Seš z toho domu krásně nadržený.
Nejsem nadržený.
Jen je tak světlý.
Pronajal jsi kvůli našim rodičům impozantní dům
a teď jsi z něj extrémně nadržený.
- Joshi, přestaň, Kate nás pozoruje. - Kate, jenom ho drbu. Vidíš?
Tak stačí, ruce na volant.
Sakra, otec.
Budou tam za půl hodiny. Tak jo.
Joshi, táta se občas chová dost neomaleně, když jde o...
Ro, už stačí.
- Určitě nepotřebuju o vašich nic vědět? - Ne.
Jsou normální.
To musí být fajn.
- Ro, ten dům je skvělý! - Dyť ti to celou dobu říkám.
Tak jo.
- Nádhera. Líbí se ti? - Miluju ho.
Miluju tebe.
- Nebuď nervózní, znervózníš i mě. - Nemám nervy.
- Naši mě mají rádi, jsem zábavný. - To já taky.
- Tak pojď, Katie. Utíkej! - Jdeme na to.
Proboha, kolik píčovin jsi zabalil?
Mixér? Co plánuješ dělat s mixérem?
Ro? Kdo je to?
Nevím.
- Ahoj, já jsem Brenda. - Ahoj. Jsme Josh a Rohan, nájemci.
Vítejte v Hazleton Fields.
- Díky. - Kdysi to bývala farma.
Krávy, kozy, prasata.
Kachna.
V osmdesátkách tady vypukl požár. Šířil se ze sklepa a půlka domu...
Rodina, co tu bydlela, už nežila, teda nežila potom tady,
takže byl dům prázdný, dokud ho noví majitelé nezrenovovali.
- Je krásný. - Díky.
Škoda, že jste nepřijeli v létě, za domem teče potůček,
kde se dá v horkých dnech báječně zchladit.
To miluju.
- Ty tu žiješ? - Pomáhám majitelům s pronájmy.
Jste první nájemci.
- Ale ne. - Katie, přestaň.
- Psa jste asi nezmiňovali. - Já myslím, že určitě ano.
- Máme za ni složit zálohu? - V pohodě. Jste gayové?
- Co? - Jestli jste gayové.
- Ano. Vadí to snad? - To půjde. Pojďte dovnitř.
- Proboha, ten cop. - To je paruka?
Dvě paruky?
To je pro vás.
Víno a klobásky, mňam.
A kukuřice.
Víte, co je na kukuřici nejlepší?
- Panenky ze slupek. - To je rozkošné.
To není "to", je to holčička.
Důležitá telefonní čísla, třeba na pluh. Na sníh je pozdě, ale nikdy nevíte.
Tenhle víkend je červí úplněk, to je super.
Jo.
Heslo na wifi.
Nezbytnost.
"Ego sum tibi..."
- Vždycky je to něco komplikovaného. - Radši si to vezmu.
Toť vše.
Modem je v přízemí, kdyby něco.
Užijte si to. A hodně štěstí s rodiči.
Snad jsou lepší než ti moji. Moji byli...
No nic, pa!
Tak jo.
Řekl jsem, že jsme gayové, a ona na to: "To půjde."
A taky říkala, že se ráda koupe v potoce.
- Pojď. - Ne, budou tu každou chvíli.
Řekls později. Rychlovka.
Och, mobil.
Do háje, no tak jo.
- Ahoj. Copak? - Je to chyba. Hrozný nápad.
Mám divný pocit. A kde máš vývrtku?
- Ty jsi u nás doma? - Co? Je u nás?
- Chtěls, ať hlídám Kate. - A pak jsem říkal, že ji bereme.
- Nevšimla sis, že v tom bytě pes není? - Teď jsem přišla.
Nežádej Joshe o ruku tenhle víkend.
S tím ti nepomůžu.
- Jsi tam, krucinál? - Co zas máš?
- Ten nápad se ti líbil. - A teď jsem vystřízlivěla.
Budete se seznamovat s rodiči a plánujete se...
- Zasnoubit, ano. - Ro, to je příliš.
Kam spěcháš? Vím, že si myslíš, že Josh je se vším v pohodě, ale no tak!
A promiň, když jsi s vašima v jedné místnosti, začneš...
Co? Co začnu?
- Je to moc! - O to jde! Má to být nezapomenutelné.
Josh je to nejlepší, co mě potkalo, a chci, aby to naši viděli.
Ve správnou chvíli si kleknu, vytáhnu prsten...
- O čem mluvíte? - O ničem.
- Je v pořádku? A jsi ty? - Jo, všechno je fajn.
Tak jo.
- Ahoj! - Ahoj. Jsi pořád tady.
No jo, jsem.
Jen to tady měřím, příští týden budou instalovat zavlažování,
tak to potřebuju změřit, aby věděli, kam mají položit hadice.
Měřím, měřím.
Je to.
Šest set jednotek.
Tak fajn. Oficiálně už mizím.
Tak jo.
Hodně štěstí.
Budete ho potřebovat.
Pardon.
Zavlažovací systém v lese?
- Divný. - Jo.
"Nežádej Joshe o ruku"
POSEREŠ TO
"Co?"
Kurva!
- Ne, ne, ne. - "Špatné číslo"
"Lol. Tohle je číslo mý ségry, že jo?"
"Asi mě hekli."
Kurva, kurva.
Tak jo.
Proboha.
- Proboha co? Děje se něco? - Ne, nic.
Jenom se fakt moc těším, jak si ten víkend užijeme.
Než dorazí ostatní, chci se na něco zeptat.
O co jde?
Přemýšlel jsem,
co kdybychom neříkali našim, že jsi bez práce?
O nic nejde. Nechal ses vyhodit, aby ses soustředil na hudbu,
což je skvělý a jsem nadšený. Jen víš co, první dojem.
- Mám říct, že dělám v REI? - Možná.
Proč ne? Já nevím, neposlouchej mě.
Kurva, už jsou tady!
Budou tě zbožňovat.
- Jo. - Já tě zbožňuju.
Potřebuješ tu čepici? Fajn, díky.
Tak jo. Jdeme na to.
- Ahoj! - Ahoj, jak se máš?
Skvěle. Vítej v Hazleton Fields. Není to nádhera?
- Promiň, mluvím s tvou sestrou. Vydrž. - Jo.
Jo, teď jsme dorazili. Dům vypadá dobře, ještě jsme teda nebyli uvnitř.
- Vydrž. Franku, platila jsem to on-line. - Já vím, taky žiju v moderním světě.
- Tati! - Rohane.
- Vítej v Hazleton Fields. - Ahoj.
Takže, no...
Ty...
- Co cesta? - Vypadáš zdravě.
Děkuju. Ty taky.
Pardon, už jsem tady. Mimino hryže tvou sestru do bradavek.
Řekla jsem jí, že proto jsem se tomu vyhnula.
Jedna z mnoha výhod adopce.
Jsem rád, že jste dorazili.
Zítra se má oteplit, plánujeme procházku a...
Nechám si to jako překvapení.
- Bude to super. - To doufám. Cesta byla hrozná.
- Příšerná. - Ale dům vypadá fajn.
- Jak si to můžeš dovolit? - Kdo je to?
Zdravím! Jsem Josh.
- Já se omlouvám, zapomněl jsem... - Dobrý, dobrý.
- To je Josh. - Rád vás konečně poznávám.
Tak jo.
- Počkej, počkej. - Kate, ne! Pojď sem.
Ale no tak. Pardon, začínáme mít podezření, že je lesba.
- Cože? - Prostě nemůže odolat vůni...
- Vůni čeho? - Joshuo, seznam se s otcem.
Tati!
- Pane. Ne. Těší mě. - Páni.
Dost posiluješ, že?
Jo, taky bych chtěl mít čas chodit do posilovny.
- Máš práci? - Ano, tati. Josh má práci. Viď?
Ano, dělám v REI.
To je největší prodejce outdoorového vybavení v Americe.
Tam dělám.
Musíš mít rád přírodu.
- A taky skládám hudbu. - Taky.
Skvěle. Skvěle.
Tak jo, tati.
Tak, co říkáš?
- Na co? - Na Joshe.
Teď jsme se poznali.
Proboha, co jsi chtěl mámě říct? Že Kate neodolá vůni frndy?
Ne! Promiň, nevěděl jsem, co říct.
Nechal jsi mě s tvým otcem, který mi řekl:
"Pěkný tělo, Joshi, páni!"
Takhle to neřekl. Neumí moc mluvit s lidmi.
Kdybys neměl to upnuté triko...
Tak promiň, že taky nechodím v kabátě od krku po kotníky.
- Ten ti koupila máma? - Posmíváš se mým rodičům?
Ne! Tobě!
Kdo to měl být?
- Tohohle Rohana neznám. - Jsem ve stresu.
Rodiče mají přesnou představu, jak mají věci být.
- Já bych měl být žena? - Ne!
- Jsi si jistý? - Jo, přestaň, jsem. Jenom...
- Ještě jsem jim přítele nepředstavoval. - Nikdy?
Doteď pro mě žádný nebyl tak důležitý.
Takže jsem pod tlakem.
Vím, co pomůže.
GUMÍDCI KLID, EUFORIE, SPÁNEK
- Vzal jsi drogy? - Jsou to gumídci.
Ty mangový, co máš rád. Dáme si jednoho napůl, uklidní tě to.
Ne. A ty si taky nedáš. Zakazuju ti to.
Zakazuješ?
Zakazuju.
Ano, pane. Žádnou zábavu. Jen horký mošt a scrabble, pane.
Buď zticha, ano?
Bude zábava. Jen už před matkou nevtipkuj o frndách.
Fajn.
Jestli tvoje matka neumí ocenit dobrý vtip o frndách...
Promiňte.
Omlouvám se. Řekni mi, co teď. Já to viděl.
Nejde dělat, že ne.
Haló!
Díkybohu. Mami!
Ahoj, jste tady!
To je kosa. Říkali jste, že bude teplo.
Joshi, je ten dům dost velký?
- Rohane, ahoj. - Ahoj.
Prý jsi jedlík, tak jsem ti udělala moje šílené nudle.
Šílené nudle! Díky.
- Cliffe, co tam děláš? Pozdrav. - Zavazuju si blbou botu.
Zavazuje si blbou botu. Je to cvok. Já z něj cvokatím.
Ahoj! My jsme Sharon a Frank.
- Liddy. - Těší mě, Libby.
- Ne, jsem Liddy, jako "hlas lidu". - Je to zkráceně Lydia?
Je to zkráceně Elizabeth.
- Nemělo by to být Libby? - Mohlo by být, ale jsem Liddy.
Jako ten stát v Africe.
Myslíš Libyi.
Nějak jí říkejte.
Já jsem Cliff, jako ta strmá skála, z které můžete spadnout a zabít se.
- Ahoj! - Ahoj!
- Rád tě vidím. Jak se jelo? - Měli jsme dobrý čas.
Ale pak tam bylo zúžení. Popojížděli jsme, nevím, asi půl hodiny?
Možná ještě dýl.
Trochu to jelo, ale pomalu.
Plazili jsme se. Osm kiláků za hodinu, možná šestnáct.
Chvílema to zrychlilo a zas zpomalilo. Přidat, brzdit.
- Možná to bylo 50 minut. - Jo.
Jo.
Supr. Tak jo, skvělý příběh.
- Pojďte dovnitř. - Jo.
- Počkej, ještě pustím psy. - Psy?
- Víc psů. - Jaké psy?
- Hodný. - Jak se jmenují?
Nevím, říkala mi to, ale... Cvok, Cvak a... Do prdele, nevím.
Pardon. Normálně tak nemluvím.
Tak jo, jdeme do domu. Běžte.
Kurva, zmrdi mrňaví.
- Moc se omlouvám. - A za co?
- Za to nahoře. - Nevím, co myslíš.
Dobře. Budeme dělat, že nic.
Super.
Ale no tak, nemělo sněžit.
- Je to tu nádherné. - Je.
Nevím, jestli budu chtít snídat v zimní zahradě nebo v jídelně.
Můžu udělat casserole. Potřebuju jen krokety.
- V pohodě, mám to naplánované. - Tak jo.
Rohane, doneseš mi vodu na zapití prášků?
- Jistě. - Vlastně bych tě taky poprosila.
Neslyší.
Jo.
- Libby, co ty a Clint děláte? - Liddy.
No, Cliff učí matiku.
Poznali jsme se, protože jsem byla sekretářka na jeho škole.
- A co vy? - Frank je architekt.
A já jsem bývalá psycholožka.
Páni, dobrý, jo. Hustý.
V 80. letech jsem občas dělala modelku.
Cliff tehdy taky tak trochu dělal modeling.
- Pro koho? - Dělám si legraci.
- Můžu dostat led? - Ano, promiň.
Máš ho vycvičeného.
Je rozkošný. Bylo hezké, jak podporoval Joshe, když ho vyhodili...
Ne! Říkalas "vyhodili"?
- To není vůbec pravda. - V květnu jsi dostal výpověď.
Řekl jsi, že jsi rád, protože se můžeš věnovat hudbě.
O tom asi nemáme mluvit před... Jo, jsem blbá.
Blbá máma. Promiň.
Takže nepracuješ v outdoorovém obchodě, ale děláš hudbu?
- Ano, skládám písně. - Smutné písně.
Sladké, ale smutné.
Pořád mu říkám: "Nepiš je tak smutné".
- Mohla jsem je slyšet? - Ne.
- Mami. - Odpověz ty.
Ne.
Jo. Nechceš nám zazpívat?
Ukázat, co děláš.
Tvé psí oči.
Úplně mě ničí ty
tvé
psí
oči.
Tak, kdy je večeře?
"Saro! Umírám tu."
"Rodiče mě nesnáší."
"Ro se úplně zbláznil."
"Pomoc!"
- Pardon, spletl jsem si pokoj. - Nic se neděje.
Váš pokoj je na konci chodby. Tady jsem já a Ro.
Ano, jistě.
- Kdybyste chtěl tenhle pokoj... - Ne.
Můžeme si je vyměnit. Postele jsme se ani nedotkli.
Co se spaní týče, postele jsme se ještě nedotkli.
Ro ji má radši tvrdší, já zalehnu všude, mně je to fuk.
To rád slyším.
Bože můj.
Jsem vůl. Debil, debil.
Jo.
Sněží hodně. Ideální čas na skvělou domácí večeři.
S čím pomůžu? Mám ohřát šílené nudle?
Ne. Můžeme si je dát zítra. Josh dodělá brambory a můžeme jíst.
Že, Joshi?
- Joshi? - Co?
Jo. Brambory jsou hotové, jsou v hrnci.
Na, mami, běž všechny usadit
na židle. Ujisti se, že každý má svou židli.
To je moc důležité.
Jo, tak to obvykle už bývá.
Dobrá.
Připraven?
Jo. Ne. Nevím.
Ta kuřata jsem pekl moc dlouho, jsem vůl.
Jsou překrásná. A perfektní.
- Tohle bude naše nejlepší noc. Jo? - Jo.
- Tak jo.
Zlato.
Jo.
- To kuře jde krásně od kosti, že, Cliffe? - Nádherně.
Mám rád tahle
prťavá kuřata.
Mám ho.
- Skáče? - Je jako živé.
Ty brambory jsou moc dobré.
Dělal je Josh.
- Že, Joshi? - Jo. Co?
- Žes dělal brambory. - Jo, dělal.
Víte, co se o bramborách říká. "Každý má rád brambory".
Víte, co téhle party chybí?
Trocha vína. Pro všechny.
No a
trocha hudby, ne?
Alexo, rhythm and blues.
- Co? - Nefunguje internet.
Kde je to heslo? Bylo to něco jako "Ego sum tibi..."
- Topení. - Jo.
No dobrá, když nám Alexa nezahraje, tak...
A dál nevím.
Jak je to dál?
A znova.
A všichni.
Jé, našel jsem to heslo k wifi. Je to: "Ego sum tibi..."
Kurva!
- Proboha, Joshi! - Co to bylo?
- Není ti nic? - Něco bylo pod stolem, chytlo mě to.
- To byla Kate. - Ne, byla to malá špinavá lidská ruka.
Malá špinavá lidská ruka?
Jo, chytil mě pod stolem!
- Malý špinavý člověk? - Co?
Někdo měl moc vína.
To nic není, nic. No tak.
Doplněk stravy? To tě tak vyděsilo, Joshi?
Ne, to bylo...
Nevím, bylo to divné.
Malá špinavá lidská ruka? Co to má znamenat?
Nevím.
Málem shodil skříň. To není normální.
Takže se ti nelíbí?
Co je s tou wifi? Nefunguje.
Nejde o to, jestli se mi líbí, jde o to, co tím Rohan sleduje.
A Josh lhal o svojí práci. To jsem ti neřekla.
Díval se nám do očí a tvrdil: "Pracuju v REY." Nebo kde.
- Dělá hudbu. - Každý může dělat hudbu.
- Teď dělám hudbu. - Dobrá.
Ano, je pohledný, ale to stačí?
Musíš si s ním promluvit.
S Joshem?
- A co bych mu měl říct? - S Rohanem.
Ne. Jemu taky nevím, co bych měl říct.
Skvěle. Fajn pokec.
Dobrou noc.
Omlouvám se.
Zvoral jsem to, ale...
Nezlob se na mě. Prosím.
- Nezlob se na mě. - No jo, dobrý.
Ale už žádné překvapení.
- Vážně. Chci, aby tě měli rádi. - To já přece taky.
- A nemají? - Mají.
Jenom bych si přál, abys...
Co to je?
Nevím. Táta říkal, že topení, ale...
- Proboha, to je... - Prosím, to ne.
Co? Říkals, že chceš, aby si ten víkend užili.
- Naši to nejsou. - Jasně.
- Jsou to Liddy a Cliff. - Ne, otec se takhle hýbat nezvládne.
- Je to tvoje matka a tvůj otec. - Neříkej to.
Tvoji rodiče píchají.
- Měli bychom se ozvat. - Ignoruj to.
- Jak? To se nedá. - A co chceš dělat?
Chceš tam nakráčet a říct: "Promiňte, ale je vás slyšet,
jak máte svoji chvilku."
- Svoji chvilku? - Víš, co myslím.
- Sexuální souznění. - Proboha, Franku.
Libby si zítra nesedne.
Ty trubky jsou hlasité.
Jestli to jsou trubky, ten barák exploduje.
A co by to bylo?
Co asi myslíš?
Přeju si, aby to byly ty trubky.
Díkybohu.
- Udělal se. - Mlč.
Tvoje máma: "Franku, podej mi ubrousek."
- Vážně mlč, pořád se na tebe zlobím. - Nezlobíš.
Proboha.
Druhé kolo?
Jeď, Franku!
Joshuo!
Haló?
Haló!
Díky. Umrzla jsem.
Co ty tady děláš?
- Psals, ať přijedu. - Pozval jsi ji?
Psal jsem jí, ale neřekl jsem...
Napsals mi tisíc zpráv a jsem tu. Takže, není zač.
- Jsem zmrzlá. - Saro, je asi jedna ráno.
Nekecej. Můžete mi říct, kde mám pokoj?
Show "Sara okouzlí rodiče" si odbydeme zítra.
Kde jsou pokoje? Nahoře?
Kate, budeš spát se mnou. Pojď.
Páni, ta tapeta je boží.
Proč?
- Proč jsi mi to provedl? - Ale já nemyslel, že...
Možná se bude hodit.
Bude fajn mít tady někoho, s kým je sranda.
Máma ji nesnáší. Bude žvanit jen o sobě.
Nebude.
Který pokoj je můj? Ježíši.
- Vyřídím to. - To bys měl.
- Spím na gauči? - Došly nám ložnice.
- Tak nezvi další lidi. - Ale já tě...
Dobrý. V pohodě.
Prostě běž pryč.
Pohoda.
Ve vlaku jsem vypila půl lahve tequily a vzala si prášky na spaní. Je to super.
- A co ty zprávy? - Jaké?
O té žádosti?
Ty měly být pro mého šéfa.
Podává žádost o nové kancelářské prostory.
Hraj překvapeného. Ježíši.
- Těšíš se na to? - Ano.
Ano.
Večeře byla hrozná.
- Stala se příšerná věc. - Já vím.
Povíš mi to zítra, ano?
- Co wifi? - Nic moc.
Diktuj, já si poradím.
Je to ego sum tibi něco.
- Proč latina? - Co?
Je to latinsky. "Odevzdávám se ti" nebo "vezmi si mě" nebo tak něco.
- Ty umíš latinsky? - Jsem chytrá.
Ego sum tibi Andras.
Přijď za mnou.
Ego sum tibi
Andras.
Ego sum
tibi Andras.
Vezmi si mě,
Andrasi.
- Snad máš rád kaviár, Cliffe. - Spíš ne.
Ty jo, sníh je skoro ke krmítku.
Moje předpověď se šeredně spletla.
Snad se ukáže pluh, jinak se odsud nedostaneme.
Proč? Potřebujeme odjet?
Dobré ráno. Podívejme, jak ses vyfiknul. To je kašmír?
- Pomůžu ti, mami. - Jo. Díky.
- Fajn svetr. - Díky. Dostal jsem ho od fajn kluka.
- Dobré ráno. - Dobré ráno. Ty ses taky vyfikla.
- Já na tohle nejsem vybavená. - Myslíš? Ne, takhle jsem vstala z postele.
Páni, to je taxíků.
- Jo. - Musí jich tam být tisíce.
Nevím, je jich hodně, spočítám je pak.
Spalas dobře? Večer tu byl dost hluk.
- To teda byl. Ty jsi spala dobře? - Ano, skvěle. Ty?
No já taky. Jo.
Trochu jsem měla obavy.
Proč?
- Tak od toho přeci dovolená je, že? - Od obav?
- Kde je otec? Většinou vstává první. - Nejspíš je zničený z toho, však víš.
- Cliffe. - Trubky.
Myslela jsem, že je dole. Byl pryč, když jsem se vzbudila.
Možná běž zkontrolovat koupelnu. Kuřátka byla skvělá, ale prohnala mě.
Dobře. Kdo chce Mimosu?
Jo! Já!
Tak to nebyl sen, vážně jsi tady.
Ahoj!
- Já jsem Sara. - Liddy.
Já samozřejmě vím, kdo jsi, Liddy. No pojď sem!
No ty píčo, to jsou hustý taxíky!
- Zbožňuju. - Ale jdi.
A tenhle pohledný ďáblík bude Cliff.
Možná.
Ahoj!
Bože můj!
Sharon!
Ani jsem tě nepoznala.
Zase jsi omládla?
- A v kolik jsi dorazila? - Pozdě.
Přece nepřijdu o víkend s mými oblíbenci a jejich stvořiteli.
- Kde je můj kámoš Frank? - Vlastně nevíme.
Tady jsem.
- Franku? - Ahoj.
Jak dlouho tady sedíš?
Věčnost.
Tak jo.
- Pusťte se do toho. - Kdo chce vejce?
- Liddy, vejce? - Ne.
Jo. Franku, vejce? Ne?
Cítíš se dobře?
Jistě.
- Nemáte nůž? Na ty bagely? - Jo, nůž na chleba tu někde je.
- Jsi hodně bledý. - Stačí tenhle?
- Ne, něco ostřejšího. Nůž na chleba. - Frank ho má.
Prosím, Joshi.
- Kurva! - Franku!
Proboha, Joshi! Omlouvám se ti. Jsi v pořádku?
- No... - Dost to krvácí.
- Jo. - Cos to udělal?
Já nevím.
Chtěl chtěl jsem mu ho podat, takhle.
Proboha, tati, co to děláš?
- Seber mu ten nůž! - Jo.
- Musí do nemocnice. - Je to moc zlé?
Jo. Myslím, že to potřebuju zašít.
- Tati, cos to provedl? - Já nevím.
Nemůžete někdo ty psy ztišit?
Ticho!
- Do prdele! - Do háje. Mami!
- Zvedněte to! - Joshi, seš v pořádku?
Ro, co tam děláš? Pomoz mi!
Bože.
Je v pořádku?
Co řeknu Karen?
Ani nevím, který z nich to je. Jak ta skříň vůbec spadla?
Zdravím, máme tu zranění v...
Haló?
Jak to, že tu není signál?
Tak vysoký nábytek se musí přichytit ke zdi.
Jasně.
- Stačí dát něco těžkého nahoru a... - Chápu. Jo. ne.
A spadne to na nějaké mrňavé otravné zvíře.
Dobrý. Díky, Cliffe.
- Bolí to? - Ano. Jistě. Mám rozřízlou ruku.
Já to tak nemyslel, Joshi. Jedl něco? Nemá třeba nízký cukr?
Je mimo a dehydrovaný. Dá si horkou sprchu, ať se probere.
Navíc mu někdo dával šampaňské.
- Promiň, to já. - Říkal jsem ti, že skoro nepije.
Měli jsme mít velký den.
Promiň, že jsem ti pokazil den tím, že mě tvůj otec napadl.
- Byla to nehoda. - Dvě fakt hluboké nehody.
Co tady fňukáte, vy zasraný buzny?
- Teda! - Franku, kde máš ručník?
- Do prdele, ten má stožár. - Nekoukej tam, Cliffe.
- Franku, musíš se oblíknout! - Ne.
- Fuj! - Musíš...
- Koukejte! - Je náměsíčný.
- Franku, vzbuď se! - Koukejte!
- Vidíme, kámo. - Kristepane, ano, vidíme všechno.
- Podívejte se! - Proboha.
Tati! Co je?
- Co ti je? - Má mrtvici.
Tati, to je srdce? Mluv se mnou!
- Má někdo signál? - Jde ti poslat zprávu?
- Zprávu do nemocnice? - Nevím! Neječ na mě!
Kdo si myslíš, že jsi?
Ten pes vypadl z krabice. To je hnus.
Tak jo, Franku. Přesuneme tě na gauč, jo?
Nešahej na mě, ty buznovskej kari šouste!
- No tak, klídek. - Kari co?
- Tati, cos to řekl? To nejsi ty. - Je náměsíčný. Franku, dost!
- Musí do nemocnice. - Taky bych rád do nemocnice.
Franku!
Ahoj. Co se děje?
- Kdo zvracel? - Ty.
- Udělalo se ti zle. Bože, úplně hoříš. - Tati, co se stalo?
- Potřebuju si lehnout. - Jo.
- Nevím, co tu dělám. - To nikdo z nás.
Co kdybys ho odvedla nahoru? S Cliffem to uklidíme.
Ne! Bože! Padej odtud!
Fuj. Tak pojď. Bože.
- Je ti blbě, zlato? - Ne, jen jsem chtěla...
Běž od toho dál.
Tak jo. Cliffe, mohl bys dojít pro nějaké utěrky?
- Jasně. - Díky. Kurva!
Víš, jak se to dělá?
Chodila jsem na zdrávku.
Chvíli.
To je zubní niť.
Jo. Mentolová. Nic jiného nemám.
- Mrzí mě, že jsi zraněný. Otec... - Mě nesnáší.
Jo, je to tak. Pořezal mě a pak mě nazval buznovským kari.
- Ne, něco takového by neřekl. - Řekl to.
Nazval tě buznovským kari šoustem.
Nejspíš prodělal infarkt nebo nervové zhroucení.
- Bojím se o něj. Co po mně chceš? - Aby ses bál taky o mě?
Možná vykrvácím. Boj se i o mě, o svého snoubence.
Tak já to začnu zašívat.
- Řeklas mu to. Proč? - Nic jsem mu neřekla.
- Očividně jo! - Ne naschvál! Bože!
Proto sis vzal gumídka? Věděl jsi, že tě chci požádat,
a chtěl ses trochu hodit do klidu?
Toho gumídka jsem si vzal proto, že je to extrémně stresující. Že jo?
Sledovat tě, jak děláš lívance, dokonalé lívanečky,
svým rodičům a oblíkáš mě jako...
Jako sebe.
Mělo to být hezké, vzrušující, romantické
překvapení.
No, překvapení!
Ro, já...
Do hajzlu!
Haló? Zdravím. Vy odklízíte sníh? Slyšíte mě?
Ne, zítra ráno je pozdě. Máme tady nemocné a...
Haló?
Kruci!
Haló? Ano. Pohotovost? Slyšíte mě?
Haló?
Kristepane!
Seru na to.
Kurva.
Tak jo.
Máš příšernou barvu. Není ti bez trička chladno?
- Jsem v pořádku. - Jsi úplně mokrý.
Sprchoval ses?
Pamatuješ si, co se stalo?
- Franku, posloucháš mě? - Jsem v pořádku.
Chtěl bys ještě čaj? Přinesu ti ještě čaj.
NEJSEM V POŘÁDKU
Jsem v pořádku.
Proč mi to děláš?
Protože seš slabej stařec, co nikdy nic nedokázal,
a brzo zmizíš a zbydu tu jen já.
Ne, ne, ne.
Ne, ne, ne. Ale jo!
Měl bys být vděčný.
Nebudeš u toho, až budu požírat tvoji rodinu a vyseru jejich kosti.
Vím, že máš neodolatelné nutkání se mnou bojovat,
odolávat, ale povím ti tajemství.
Už teď jsi mrtvý.
A takhle na hovno ti bude už navěky!
Prokristapána.
Pro koho? Toho neznám.
Ahoj, zlato.
Čau.
Jdu ti říct, že jsem sehnal pluh a dostaneme se odtud.
No super. Zachránils to.
- Všechno jsi zachránil. - Jestli jde o mého tátu...
Nejde. Vlastně jde o tebe.
Od chvíle, co jsme sem dorazili, se chováš...
Co jsme dorazili, se chovám jak přesně?
Tak mluv.
Můžeš na chvíli odložit tu debilní kytaru?
Moje hudba je taky debilní? Moje hudební kariéra je teď taky debilní?
Joshi, ty nemáš žádnou hudební...
- Co že nemám? - Joshi.
Ne, Ro, řekni to!
- V rohu je nějaká žena. - Jak to myslíš, že je v rohu... Ne!
- Řekni něco. - Jí?
Jo.
Zdravím.
Paní?
Přišla jste sem zvenku?
Chcete pomoct?
Ro!
- Pomoz mi! - Pomáhám!
Nepomáháš, zdrháš!
- Co se děje? Co to je? - Já nevím!
- Nejde mi rozsvítit! - Sundej si chňapky!
Jo!
Zkus najít lopatu. Já mám šrouby v kyčli.
- Nemůžu se v tom sněhu pohybovat. - Jak příhodné.
Navíc je mi tady celkem fajn.
- To jsem ráda. - Jo. V teple.
Do háje.
VĚCI ALLIE NESAHAT
Máš lopatu?
Ne!
Ne! Ne!
To ty dveře?
Byla tamhle.
- Byla tam a teď je pryč. - Přesně to se stalo i mně.
- Jo. Neměl kurva obličej. - Jako ona! Taky neměla obličej!
Rohane, to, co říkáš, nedává smysl.
Až na mě příště zaútočí někdo bez ksichtu v dresu z osmdesátek,
ujistím se, že to dává smysl.
Taky měla šaty z osmdesátek. S vycpávkami.
Saro, tu garáž jsem prošel, nikdo tam nebyl.
Ne, byl tam. To se snažím říct. Někdo tam opravdu byl!
- Liddy ji taky viděla, mami. Že? - Viděla jsem obrys, byla tma.
Ale vypadalo to, že něco drží Joshe za ruku.
Ano.
Joshi, je mi to líto, snažil jsem se ji zahnat, přísahám.
- Jo, to je dobrý. - Ztuhnul jsem.
- Říkám, že dobrý. - Byla kudrnatá?
Jo. Jo.
- To je ona. To je ta paní. - A ten fotbalista, to je ten z garáže.
Promiňte, jsem dost zmatená.
O démonologii a čarodějnictví od Sira Waltera Scotta, 1830.
"Allie, myslím, že jsem našla řešení.
Mrkni na stranu 85. Může se to hodit. Tvoje B."
- Kdo je B.? - Co je na straně 85?
Andras.
Andra... To je jen slovo z hesla na wifi. Frank to říkal, "Andras".
- Tak proč to tady píšou? - Já...
Na, čti!
"Hrabě pekla Andras je rozsévačem sváru.
Je vládcem bouří a mistr posedlosti.
Má tělo člověka a hlavu havrana.
Hledá lidského hostitele, aby znovu vstoupil do naší říše,
proto musí být držen v ochranném kruhu." To je šílené.
Všude po domě jsou kruhy.
"Překročí-li kruh, zatímco je v hostiteli, všechny čeká smrt."
A pak je tu obrázek. Stačí?
Ne, počkej. Tady je: "Půjčeno z knihovny 1983."
A jestli ta krabice patřila Allie, pak tohle může být B.
Co... A co to znamená?
Myslím, že ty holky vyvolaly démona.
To je ujeté.
Sharon, v tomhle domě se fakt děje něco zlého!
A ty dokážeš jenom zaprskat: "To je ujeté."
- No tak! - Vážně myslíš, že Frank má jen horečku?
Jestli jo, tak ujetá jsi ty.
- Snažil se mě zabít. - Byla to nehoda.
Ne, to teda nebyla.
Dovolíš, aby se mnou takhle mluvil? Nemluv se mnou takhle!
Jsem bývalá psycholožka.
Rohan říkal, že je to s tebou těžké, ale netušil jsem kurva, že tak moc.
Jestli to odmítáš chápat, fajn.
Ale já tu nebudu čekat, co se stane dál. Odcházím.
- Kam? - Nevím, Sharon.
Nemůžu jít nikam, venku jsou tři metry sněhu a uvíznul jsem v prokletém domě
se svými rodiči! Jasný, Sharon?
- My dva spolu nevyjdeme. - To vím taky.
Joshi.
Vidíte?
Rozkol.
Bude v pořádku?
- Měli bychom zůstat pohromadě. - Nemyslím si.
Neberte si to špatně, ale jsem s vámi pod jednou střechou den,
a mám pocit, že je to rok. Půjdu nahoru a počkám tam na pluh.
A donesu Frankovi nudle, které tu nejsou jediné šílené.
Ale ne, říkáme jim tak proto, že různé těstoviny vypadají
šíleně takhle
dohromady.
Říkáme jim těstovinová OSN, mají zástupce.
Přesně.
Jasně.
- A jsou šíleně dobré. - Díky. Všichni jsou dost naštvaní.
Franku?
Bože, to ne.
Franku?
Nemáš hlad?
Nechceš vlažné těstoviny?
Nešiko.
Díky.
- Myslela jsem, že bys mohl něco sníst. - Díky, Sharon.
- Co bych si bez tebe počal? - Jo, no...
- Víš, jak moc tě miluju, že? - Jak to myslíš?
Rohana taky.
Já prostě... Bože. Občas jsem tak mimo.
Mám hlavu plnou věcí, co bych chtěl říct, a prostě neřeknu.
To nic, Franku.
Musíš mě zabít.
Co?
Musíš mě zabít.
Já...
VŠICHNI ZEMŘOU
Franku!
Franku?
Franku!
Franku, kde jsi?
Pozřu tvoji duši!
Franku!
Dokud nás smrt nerozdělí, že, drahá?
- Sharon! - Ta padavka tě nezachrání!
Hned ji pusť!
A kurva.
NEJSEM V POŘÁDKU ZABIJ MĚ
Tati!
- Proboha. - Bože můj.
Ahoj, synu. Těšíš se na peklo?
- Mami, jsi v pořádku? - Asi jo.
Je mi trochu zle.
To mě poser.
- Nevrť se. - Sharon, prosím, to je dobrý.
- Není! Dostalo se ti to do pusy? - Ne, měl jsem ji zavřenou.
Co to děláš? Ne!
- Nebudeš mi vymývat pusu! - Byla to miska šílených nudlí.
Pak se otočil a... Muselo tam být ještě něco.
Mami, mami! Jsi unavená. Posaď se.
Ne, musím najít tvého otce. Musím najít Franka.
Sharon, víš, kde Frank je.
Jo.
To není Frank. Nevím, kdo to je.
Frank nerad lítá.
Nikdy by nepoletoval a nesnažil by se mě zabít.
- Mami, neboj, bude to dobré. - Jsem v pořádku, nebojím se.
Pamatuješ, co jsem dělávala, když ses jako malý bál?
- To nedělej. - Bál ses bubáka ve skříni.
- Já vím. - Dělala jsem u něj v pokoji tohle.
- To je děsivé. - O to šlo.
Zapomněl na bubáka, bál se víc toho, že mu do pokoje nakráčí robot.
Dobrý, stačí. Přestaň.
- Pokaždé ses smál. - To teda ne.
Ale jo. I teď se směješ.
Otec a já jsme se smáli taky.
Řekl mi, že ho musíme zabít.
Zdravím. Ano, to jsem já.
Můžete? Za hodinu? Dobře. Úžasné.
Jo, budeme tady čekat. Sbalte se, odjíždíme.
Dobře. Nevím, kde jsou psi. Co budu dělat?
- Kašli na psy. Jednoho už jsi zabila. - Já ne, Frank.
Teď jsem šla kolem jeho pokoje a řekl mi tím slovem na "k".
Tak se drž dál.
Protáhl to slovo tak, abych se musela zastavit a poslouchat. "Kund..."
- Tak tam nechoď. - Dobře.
- Kde je Josh? - Drží hlídku u táty.
- Sám? - Střídáme se. V pohodě.
Tady není nic v pohodě.
Já vím.
Omlouvám se, že jsem vás sem přivedl. Tohle v plánu nebylo.
Chtěl jsem Joshe požádat o ruku. Měli jste si mě zamilovat.
A moji rodiče zase vás a Joshe. A pak jsme měli...
Mělo to být skvělé.
To byl plán.
Ambiciózní na prodloužený víkend.
Hej.
- Ozývá se? - Ne.
Ani nedutá.
Co je?
S ohledem na situaci, v které jsme,
pokud by se něco mělo stát něco zlého, chtěl jsem ti říct...
Co?
Jsi fajn kluk.
Mám tě rád a jsi fajn kluk.
- Taky tě mám rád. Díky. - A taky... Vezmi si to.
Tati, vzal sis zbraň? Na víkend s mým přítelem a jeho rodiči?
Je tvého strejdy. Prý kdybychom narazili na medvěda.
Vím, že je magor, ale medvěd je tu.
- Díky, tati. - Kdyby něco, tak křič.
Jo, a
mám Rohana poslat za tebou?
Dobře.
Ahoj, Sharon. Jsi v pořádku?
Jo. Nevěděla jsem, co dělat, tak dělám tohle.
Jasně. Máš toho víc?
- Víš, Josh mi zachránil život. - Díky.
Ten malý Dickens tam vběhl a...
- Je odvážnější, než se zdá. - Jo. Jste si blízcí.
Jo. Jako ty a Rohan.
Byli jsme si bližší, když byl malý.
Asi jsem byla... Byli jsme na něj přísní, když vyrůstal,
protože byl jiný.
Jak jiný?
Nechoval se jako ostatní kluci.
Nevypadal jako oni, obzvlášť ne tam, kde jsme žili.
Řekla jsem mu: "Když se lišíš, lidi se k tobě nechovají hezky."
Naučila jsem ho všechno dělat správně, aby mu nikdo neříkal, že to dělá špatně.
- Výchova je těžká věc. - Jo.
Začínám být opilá, ale je dobré. Chceš ještě?
- Měly bychom přestat, za chvíli jedeme. - Jen si dej.
Franku? Jsi tam? Slyšíš mě?
Franku, chci ti něco říct.
Blbá buzno.
- Řiťopichu. - Ne! Mluvím na pravého Franka!
A jestli mě slyšíš...
Tvůj syn je idiot.
Ale miluju ho.
I když to
nakonec vůbec nevyšlo.
Protože má malý péro? Malý na tvoji prdel?
- Péro je dobrý, zlý Franku. - Dívám se teď na tátovo péro.
A jestli je na tom synovo péro podobně,
tak je malé.
Nechce mě někdo vystřídat?
- Pluh nepřijel. Je mi fuk, co říkal řidič. - Dej mi to.
Zůstáváme na místě. Můžete někoho poslat odklidit to?
- Dej mi ten mobil! - Co to děláš? Přestaň!
Haló? Haló!
Zavěsil. Díky, Saro.
Řekla jsem, že to vyřídím, ty toho nejsi schopný.
Říkala jsem ti, že je to blbý nápad, a teď jsem tu uvězněná.
- Neměla jsi tu být. Nikdo tě nezval! - To vím!
Bože.
Ty brečíš?
Měla jsem být pozvaná. Patřím k rodině!
Vezmete se a odstěhujete do Teanecku.
A pořídíte si dítě s náhradní matkou. Bude mě nenávidět a vaše chůva taky,
stejně jako mě nenávidí tvoje máma.
A pak budu sama.
Já nemám rodinu jako ty.
Tou jsi ty!
Saro, mám tě rád.
Fuj.
Nevím, proč mě tvoje máma tak nesnáší.
Když jste se viděly poprvé, řeklas jí: "Čau, mrcho".
To je milé.
Takhle jsem já milá.
Nemáš mě ráda.
- Ale jdi, mám. - Nemáš.
- Posmívala ses mým taxíkům. - Co? Nikdy! Nevím, o čem to mluvíš.
Joshe mám taky ráda.
Cítím se zle, že jsem byla hrubá.
Možná jsem mu nedala šanci. Jen nechci, aby Rohan udělal chybu.
Musíš mu dovolit dělat chyby. Už není dítě.
A jestli se kvůli tobě bude snažit být perfektní,
tak vždycky přijde s něčím...
- Ten pes je posedlý! Zabij ho! - Jak?
Nevím! Ale dělej!
- Počkej! - Ne! Jsi cvok?
- Zkusím to! Nehýbat! - Co se tu do prdele děje?
- Tohle! - Co?
Tady!
- Narvu mu prst do prdele. - Co?
- Můžu? - Jo.
Dej mi to!
Nech moji ženu být!
Nech ji!
Asi má dost. Jo.
- Jsi v pořádku? - Jsem, zlato.
Zakousl se do náramku, který jsi mi dal.
Kůže se skoro nedotkl.
Měl jsem strach.
Je to dobré, zachránils mě.
- Vážně? - Ano.
Běž si umýt prst.
- Božínku. - Teď ne, Sharon, máme tady chvilku.
Ale ne. Koukněte, pluh je tady.
Vidíte to? To jsou světla. Nehýbou se.
- To není pluh, že ne? - Ne.
To je další dům.
- Kdo chce hlídat Franka? - Půjdu já.
Joshi, počkej.
Tady je číslo na pluh. Volejte jim, dokud se neozvou.
Haló?
Doufám, že nás nic nezabije.
- Haló? - Nelíbí se mi to.
- Možná mají pevnou linku. - Nebo motorovku.
Šest, šest, šest, šest.
Ahoj.
Měla jsem vám říct, že jsem tady.
Uvízla jsem v bouřce.
Nechtěla jsem vás a vaše rodiče o víkendu rušit.
- Tak jak to jde? - Špatně.
- Neužíváte si to. - Ne.
- Brendo, v tom domě... - Táhne?
- Ne, je plný... - Šarmu?
Ne.
Probudili jste démona?
Čekala jsem, že to bude trvat, ale přišli jste vy a šlo to raz dva.
Myslela jsem, heslo na wifi, to nebude fungovat.
Ale...
Voilà!
Tělo, co si vybral, je slabé.
Doufala jsem, že si vybere tebe. Tvoje tělo je...
Je to divné? Promiňte.
- Co se snažíš říct? Co chce říct? - Že to naplánovala?
Já jen plním rozkazy. Ale ano.
Vážně, dejte si kávu.
Bude tu tak za půl hodiny, až vyjde červí úplněk.
Omluvte mě.
Haló?
Řidič by tam měl být každou chvíli. Jak se jmenujete?
Sara.
Zůstaňte, kde jste, Saro.
- Cože? - Riskovala bych, že odjedete.
- Tak jo, jdeme zpátky. - Ne. Říkala jsem vám, že spí.
- A co ostatní? - Ti jsou jen stíny.
- Třískněte pánvičkami a zmizí. - Jak k tomu došlo?
- Byl to takový nápad Allie. - Té s Boyem Georgem na tričku?
Ano. Ano.
Allie bylo patnáct, maximálně šestnáct,
a žila na velkém statku s matkou a bratrem.
Byla rozkošná.
Já asi taky.
I když já byla trochu ťulpas. Vlastně jsem byla dost cool.
Ale z nějakého důvodu mě máma Allie neschvalovala.
Říkala, že nejsem typ člověka, s kterým by Allie měla kamarádit.
Možná si myslela, že spolu experimentujeme.
Možná proto, že moji rodiče byli okultisté.
To je fuk. Já byla ráda, že mám kamarádku.
Ale Allie se na svou mámu tak naštvala,
že jí to chtěla vrátit. Chtěla ji vyděsit.
Řekla jsem: "Jestli chceš někoho vyděsit,
co abychom vyvolaly démona?"
- Byl to tvůj nápad? - Nemyslely jsme, že to bude fungovat.
Ale zkusily jsme to. Nakreslily jsme na zem kruhy,
odříkaly podivné zaklínadlo, nacákaly kolem nás slepičí krev,
a něco se začalo dít.
Allie!
Ale no tak!
Jako vážně?
Co tam vůbec děláte?
A najednou před námi stál děsivý, ale fakt sexy démon.
V naší moci.
Čekal na rozkazy.
Tak jsem řekla: "Do nich."
Do nich?
- Do nich. - Do nich?
A pak zmizel.
Asi šel udělat to.
Tak jsme čekaly.
Slyšely jsme, jak její bratr řve.
- Allie říká: - Cos to provedla?
Co jsem já udělala? Jen to, cos po mně chtěla.
- Já je chtěla jen postrašit. - Jo, tohle je celkem děsivé.
- A ona říká: - Možná má máma pravdu.
Možná nejsi někdo, s kým bych měla kamarádit.
A než jsem ji stihla zastavit,
vyšla Allie ven z kruhu.
A to je něco, co se opravdu nesmí.
Démon vám pak může strhnout obličej, sežrat duši.
Jsi blázen.
Možná proto, že přede mnou démon zabil tři lidi
a nechal mě žít jen proto, aby mi nasadil do hlavy hlasy,
které mi každou vteřinu přikazují, ať mu seženu lidskou schránku,
možná proto se vám trochu nezdám.
Má to tunu pravidel.
- Musí to být za červího úplňku a tak dál. - Pomoz nám.
Jestli máš Andrase v hlavě, jistě víš něco, co my ne.
Ne. Jakmile ho tvůj otec pozval do svého těla,
kostky byly vrženy.
Hostitel vystoupí z kruhu a Andras vzejde.
A začne hostina a všichni zemřou.
- Ty taky? - Ne, jsem jeho pomocnice.
Je to toxický vztah. A můj jediný.
Dobrá, je čas to provést. Jdu pomoct Andrasovi vyjít z kruhu.
Myslíš z toho, co jsi nakreslila kolem domu holí?
Ano.
Není hrozné, že to bylo teprve včera? Není to šílené?
- A co ty jeho homofobní řeči? - Je starý. Co naděláš?
Je jiná generace. Tak jo, jdeme na to.
Brendo, prosím.
- Nemůžete nic udělat. - Co když hostitel nepřekročí?
- A proč? - Třeba kdyby byl mrtvý.
- Mrtvý nechodí. - Mluvíš o mém tátovi.
Takhle to nefunguje.
A to byste si netroufli zkusit. Jste jen milý párek gayů.
Teď mě omluvte, musím si odskočit.
- Nechceš zabít mého tátu, že ne? - Ne. Jen se snažím něco vymyslet.
Musíme nejdřív zastavit ji. Je jeho průvodce či co.
- Zneškodníme průvodce. - Máš pravdu. Jo.
Tak jo.
Vyjde z koupelny, chytnu ji a ty jí dáš pěstí.
- Co? Nemůžu někomu dát pěstí. - Dobře, tak...
- Chytneš ji a já jí dám pěstí. - Neudržím ji.
- Tak ji musíš praštit, Ro. - Promiň, vyšiluju.
Odpusť mi, co jsem řekl o tvé hudbě, nemyslel jsem to tak.
- Zkus praštit do mojí ruky. - Jsi dobrý, ale jen jamuješ s Robem.
- Tak se lidi nedovědí, jak dobrý jsi. - Bouchni.
Bum!
- Dobrý. - Jo.
- Zvládneš to. - Máš pravdu. Jdeme na to.
Tak jo.
Je v koupelně, viď?
- Kurva! - Kurva!
Kde je sníh?
- Proboha! Dělej! Červí úplněk! - Ale kam zmizel sníh?
Na to kašli!
- Kdo je ta ženská? - Kámoška démona.
Začala blábolit a sníh vyletěl do vzduchu a...
On vládne bouřím! Zkurvysyn.
- Brendo! Vyser se na to! - Joshi!
- Ne! - Joshi!
- Bože! - Kruci!
Joshi!
- Co to říká? - To je latinsky. Ty ses učila, ne?
Na střední. Říká něco jako:
"Těm, kdo... Kruh."
"Osvoboď kruh." Ne. "Svoboda leží mimo kruh".
Musíme ho zastavit.
- Ro! - Musíme jít.
- A co máme dělat my? - Jak to mám vědět? Zeptej se jí.
Má práci.
Franku, ne. Vím, že mě slyšíš. Prosím, zastav to.
- Prosím. - Mami, drž se dál.
- Otče, prosím, musíš s tím bojovat. - Otče?
Tvůj otec tě nikdy nechtěl!
Nevěřím ti.
Kruci, kde je ta zbraň? Dal jsem ti ji, Saro.
- Odložila jsem ji. - Kde?
V kuchyni!
Joshi!
- Kam jdeme? - Ty se schovej, já ho musím zastavit.
Co? Ne! Nemůžeš nic dělat. Viděl jsi ho.
- Zůstaneš tu se mnou. - Ne! Mami, dost!
Říkáš, žes mě vychovala tak, abych bych silný postavit se čemukoliv.
Případně mi dovol to udělat.
Co? Co to...
- Kde je Ro? - Kde je zbraň?
Ztratila jsem ji, no!
DÉMONOLOGIE A ČARODĚJNICTVÍ
Všichni zemřou.
Heslo na wifi.
Nechtěli jste nám ublížit. Zkoušeli jste nás varovat.
Tak to nedávalo smysl.
Dívejte.
- Frank se probral. - Sakra. Vypadá jak hovno.
Je posedlý démonem, Cliffe.
- Držte se od něj dál. - Měli bychom jít.
A kam, Liddy? Začne zase lítat a blít na nás.
- Joshi. - Ro!
- Co to děláš? - Zastavím to.
Vezmi si ji. Dělej.
- Miluju tě. Víš to, že? - Ro, co to děláš?
Víš, co musíš udělat.
Brendo! Fakt myslíš, že takový dědek ovládne svět?
Jeho tělo je slabé, koukni na něj.
- Nech Andrase přejít do mě. - Co? Ne!
- Co to dělá? - Ta slova tady mám.
Mluv!
Ego sum tibi Andras.
Andrasi, odevzdávám se ti.
Tibi Andras.
Joshi, teď!
Ego sum tibi Andras.
- Ne! - Pojď do mě.
- Jsem hezčí a o rok mladší. - Dost! Přestaň ho mást!
- Už máme dobrovolníka. - Ego sum tibi Andras.
Ego sum tibi Andras.
- Ego sum tibi Andras. - Potřebuje hostitele!
- Kluci! - Ego sum tibi Andras.
- Tibi Andras. - Ego sum tibi Andras.
Do prdele!
Ego sum tibi Andras.
Ego sum...
Ego sum tibi Andras!
Ježkovy oči! Ego sum tibi Andras!
Pozor. Robot je tady.
- Co to je? - Pomohlo?
Bylo to k ničemu, přidej se.
Nevím, co děláme, ale něco to dělá, ne?
- Mate ho to. - Do kruhu. Začněte.
- Ego sum tibi Andras. - Ego sum tibi Andras.
Ego sum tibi Andras.
- Ego sum tibi Andras. - Tibi Andras.
Ego sum tibi Andras.
Ne. Ne, ne, ne.
Zabijete ho.
Potřeboval hostitele.
Musí vystoupit z kruhu!
Udělali jsme si vlastní kruh, krávo!
Pardon, nemám to slovo ráda, nepoužívám ho.
Zabili jste ho!
Teď můžeš jít domů, Andrasi.
Moje péro je velké.
Ro.
- Fakt bys to pro mě udělal? - Ty bys to udělal pro mě.
Koukni, co jsem našel v trávě.
Jak se to tam dostalo?
Ro.
Bože můj.
- Máš rád všechno pod kontrolou... - Ano. Odpověď je "ano."
- Musím se zeptat. - Ano, Joshi, ano.
Věděla jsem, že se to stane. Věděla jsem o tom. Jo.
- Kate, to je dobré, nehádáme se. - Jsme šťastní.
- Jak dojemné. - To teda, že?
Ro, moc se omlouvám, vážně se moc omlouvám.
- Tati, já věděl, že jsi to neříkal ty. - Ne, nevěděl. Ne úplně.
A měl bys vědět, jak moc mi na tobě záleží
a jak moc tě mám rád.
Kdybych ti to neřekl, jak bys to věděl?
- Tati, já... - Kdybych ti to neřekl, jak bys to věděl?
Je toho na mě nějak moc.
Ro,
hele.
Bože můj.
Allie, jsme volní!
Andras už nám nemůže ublížit.
Takový náš vtip.
Pořád jsme si ukazovaly fakáče, v osmdesátkách to byl trend.
To se mi nelíbí.
- Vidělas to? - Ne.
- Zmizeli. - Neviděla.
Nevidělas to?
Jsem vyřízená, půjdu si dáchnout.
- Check-out je v jedenáct. - Půjdeš za mříže, psychopatko.
Nechte recenzi.
Já mám recenzi. Polib mi prdel!
Pardon, nejsem tenhle víkend ve své kůži.
PRASTARÉ ZLO
Proč byl pták?
Jo, proč byl Andras pták?
Nadával nám, a přitom byl pták. Nasrat.
- Jo, nasrat, jsi pták. - Jdi do hajzlu!
- Jo, jdi do hajzlu. - Běž si být pták jinam.
Kurva.
Nebylo to celé špatné. Řekls "ano."
Nemůžu uvěřit, že jsem viděl tátovo tvrdé pér...