Downloaded from YTS.MX
A FILMBEN FŐKÉNT RENDŐRSÉGI TESTKAMERÁK FELVÉTELEI LÁTHATÓK.
Official YIFY movies site: YTS.MX
A KÉPSOROK KÉT ÉV ESEMÉNYEIT RÖGZÍTIK.
29-68. Kettes kód.
Északkeleti egység. Ismételje meg!
- Itt a 911, hol van vészhelyzet? - Valakit lelőttek!
Gyertek ide, srácok! Mindannyian! Gyertek!
Gyertek! Maradjatok itt!
- Biztos meglőtték? - Igen!
Istenem! Miért tett ilyesmit?
Térj magadhoz!
Igyekeznek, ahogy csak tudnak. Hol van a…
Ide! Itt vagyunk!
Itt a mentő.
A földön fekszik!
Egyes zóna, Marion.
Marion-Ashland, kettes.
Várjon!
Istenem!
- Elöl vagyok. - Rendben.
Seriffhivatal! Jöjjön ki feltartott kézzel!
Marion megyei seriffhivatal! Jöjjön ki feltartott kézzel!
A TÖKÉLETES SZOMSZÉD
2023. június 5., reggel 9:38. A bűntény helyszínén vagyunk.
Információt gyűjtünk.
- Körbejárok. - Oké.
Seriffhivatal.
Seriffhivatal!
- Jó reggelt! - Hogy van?
Jól. A seriffhivatal nyomozója vagyok.
A péntek éjszaka történtek ügyében vizsgálódunk.
- Leülhetek? Ó, törött a szék. - Hozok másikat.
- Mióta él itt? - Úgy három éve.
Ő is azóta él itt?
Nem, ő utánunk költözött ide, talán két éve.
- De nem biztos. - Semmi baj.
Tehát körülbelül két éve.
Amennyire én tudom, mindenkinek, az összes gyereknek
meggyűlt a baja a nővel.
- Hányadikos vagy? - Ötödikes.
- Tehát most mész hatodikba? - Igen.
Beszélgessünk az igazságról és a hazugságról, jó?
Mondok pár példát, rendben?
Tegyük fel, hogy egy kislány összefirkálja ennek a szobának a falait piros krétával,
majd közli, hogy nem ő volt.
- Igazat mond vagy hazudik? - Hazudik.
Jó, és ha a kislány azt mondaná: „Én voltam, Pinder nyomozó.”
Igazat mondana?
- Igen, uram. - Oké.
Azt szeretném, ha te ma csakis igazat mondanál, jó?
Igen.
Láttad már ezt a nőt?
- Igen, sokszor. - Tehát sokszor.
Igen. Nem szereti, ha ott játszunk,
ahol ő lakik, azon a füves területen.
Mert…
Mert azt hiszi, az a terület az övé.
Értem, és ő… Mondott bármi mást?
- Hogy feljelent minket… - Értem.
- …amiért ott játszunk. - Értem.
Oké.
Megérkeztünk. Eljárás folyamatban.
2022. FEBRUÁR 25.
Miért hívott?
Mert a szomszéd nő, aki épp telefonál, megütött egy táblával.
A gyerekei itt sétáltatták a kutyájukat a „Belépni tilos!” tábla ellenére.
Mindig idehozzák a kutyát, és mindig ide szarik.
A járdára, mindenhová. Kértem, hogy ne engedjék ide a kutyát.
Le akartam fényképezni, de a nő azt hitte, a gyerekeit fotózom.
Mondtam neki, hogy nem, de nekem esett.
Hozzám vágta a táblát.
A lábamon talált el.
- A neve… - Susan Lorincz.
- Betűzze a vezetéknevét! - L-O-R-I-N-C-Z.
- Milyen tábláról van szó? - Megmutassam?
Láthatja, hozzám vágta.
Hozzá sem szabadott volna nyúlnia, mert a tulajé.
Meg akartam venni ezt a lakást, de inkább elmegyek. Nem veszem meg.
A mosolyából ítélve tudja, mi történt.
Hogy kihívta magukat?
- Ahogy telefonál és mosolyog… - Igen, mert ez…
Ez vicces, mert pont én vagyok az, aki sosem jön ki,
aki sosem vitázik vele, de ma úgy éreztem, hogy…
Mielőtt az a nő ideköltözött, az a nagy tér volt
a gyerekek játszótere, ott fociztak, labdáztak.
De ő egyből közölte, hogy az magánterület, nem játszhatnak ott.
Mondtam neki, hogy az nem az övé, a gyerekek nem az ő területén játszanak.
Nem tilthatja meg nekik, hogy odavigyék a kutyát, ott focizzanak.
Mire ő: „Ti, feketék, folyton…”
- De engem az ilyesmi nem hat meg. - Értem.
Szabályosan az arcomba tolta a táblát.
Mikor újra fel akarta venni, felkaptam és eldobtam.
Felvettem a földről és távozóban eldobtam, mondván:
„Ilyen táblát én is vehetek, ez nem jelent semmit.”
Szerinte rá célozva dobta el.
Eldobtam a táblát. Nem tagadom.
- Ami eltalálta. - Nem dobtam meg vele.
Nem szándékosan dobta meg.
Van önnél igazolvány, vagy…?
Válthatnánk pár szót, hölgyem?
- Velem? - Igen.
Látott bármit?
- Nem, csak most jöttem ki. - Értem.
A lánya elmesélte, hogy ő mit látott?
Azt mondta, hogy vitatkoztak,
aztán Ajike felkapott egy táblát.
Fogta a táblát, aztán elindult, és a háta mögé hajította.
De nem találta el a nőt. Ennyi történt.
De meg kell mondjam, az a nő… Én nem láttam semmit,
de az a nő folyton piszkálja a gyerekeinket.
- Folyton… - Az a hölgy?
Le akarja videózni, meg szidalmazza őket.
De most nem láttam semmit.
- Értem. - Igen.
Hogy írja a keresztnevét?
Ajike.
A nevem…
- Hogy vagytok? - Mi a helyzet?
Csak a szokásos.
Oké, majd hívj!
- Hölgyem! - Igen?
- Látott bármit? - Ajike nem bántotta a nőt.
Csak felvette a földről azt az izét. Ennyi történt.
- Mit? - Azt az belépős izét.
A lábára dobta.
Nem dobta a lábára. Egyáltalán nem dobta el.
London ezt mondta…
- Nem dobta… - Csak odavetette.
Nem téged kérdeztek.
Csak ledobta, az a nő meg épp odalépett.
Nem vágta hozzá a nőhöz. Hozzá sem ért.
Annyit kért, hogy ne üvöltsön a gyerekeivel.
- A nő minden gyerekkel ordít. - Oké, nos…
Én nem mennék a közelébe.
Talán nem tetszik neki, mert fekete nő vagyok, szóval…
- Ez zaklatás. - Nem az övé, nem írhatja elő…
De ha rájuk szól, inkább ne engedje oda a gyerekeket.
Ezt hogy érti?
Ne engedje őket oda.
Rendben, nyilván, ami az övé az az övé, de…
Nem számít, hogy nem az övé. Ő is bérlő, ahogy ön is.
Ha valaki a maga telkén járkálna, őt is feljelentenénk birtokháborításért,
sőt, másodjára le is csuknánk.
- Érti? - Igen.
- Ez így működik. - Rendben, mármint…
Ugyanolyan jogaik vannak, így…
Ha őt zavarják, akkor ne engedje oda a srácokat.
A tulaj is kitett oda egy táblát.
- Ez a helyzet. - Értem. Maguk a rendőrök.
Így van.
Oké.
- Oké. - Semmi baj.
Megértem önt, higgye el. Ezért vettem saját házat.
- Jövőre mi is elmegyünk innen. - Én…
- Imádkozom érte. - Jól van.
Ügy lezárva.
Garázdaságként jelentem.
- De nem tartóztatunk le senkit. - Értem.
- Jó. - Rendben.
Mivel nem vettem fel, ahogy hozzám vágja a táblát…
Senki sem támasztja alá az elmondottakat.
Nincs hiteles és független szemtanú, így…
Nem lep meg.
- Rendben? - Köszönöm.
Nincs mit.
- Tehetünk még bármit? - Csak sétálni indultunk.
Sajnálom. Ő egy óriásbébi.
- Meg akarom fogni! - Én is imádom a bundás babákat.
- Mi a neve ennek a szőrlabdának? - Cash.
- Mint a készpénz.
Körbekérdezünk, hátha valaki látott vagy hallott valamit,
vagy tud bármit az érintettekről.
Őszintén megmondom, én csak annyit tudok, hogy az a nő, az a fekete nő…
- Mindig a gyerekeivel volt. - Értem.
- Ő nem jelentett veszélyt senkire. - Értem.
Volt egy kisbabája, egy két- vagy hároméves kicsi.
Mindig otthon volt vele.
A többi, a két kisfiú és a kislány meg kint játszottak az utcán.
Én soha nem hallottam semmi rosszat arról a nőről.
Ajike igazi mintaanya volt.
Étteremvezető volt a McDonald'snál,
de gond nélkül elcserélte a műszakját, vagy visszamondott bármilyen munkát,
ha a gyerekeinek szüksége volt rá.
Nagy áldozatokat hozott, hogy magániskolába járhassanak.
Beíratta őket focira, tornára, táncra, mindenre.
Mesélt róla, hogy lakik velük szemben egy fehér nő,
aki folyton piszkálja és sértegeti a gyerekeket.
2022. AUGUSZTUS 10.
Ez magánterület. Mit keresnek itt? Nincs hozzá közük, nem bérlik.
Ha a tulajdonosok nem bánják, nem tilthatom ki őket onnan.
Akkor küldök nekik egy felszólító levelet.
- Az ügyvédem megírja. - Oké.
Az ingatlanjogban van egy szabály, amit önnek is ismernie kell…
Ez polgári jog.
…a békés és háborítatlan birtokláshoz való jog.
- Igen. - Ez a törvény.
Ez polgári jog, mi ezzel nem foglalkozunk.
De azok a kölykök nem lehetnének itt.
Értem.
Nem szabadna itt kiabálniuk, meg rohangálniuk.
A szüleik nem figyelnek rájuk. Ők nyilván…
Megértem, hogy zavarják, de inkább hangoskodjanak itt,
miközben játszanak és jól érzik magukat, mint hogy kocsikat, házakat raboljanak ki.
Majd meglátjuk.
Rendben. Szép estét!
- Ja. - Azt a rohadt…
Enyém a szomszéd épület, a hármas lakás.
Értem.
A telekhatáron kitettem egy „Fűre lépni tilos” táblát.
- Tehát ön volt? Értem. - Igen.
Megmondtam neki, hogy ennél többet nem tehetek.
Nekem csak pici telekrészem van.
A terület nagyobbik része a másik házhoz tartozik.
- Értem. - Többnyire ott játszanak.
Gondom van a szomszéd gyerekeivel.
Rohannak felém és ordítanak, mint egy idióta.
Ma elszakadt nálam a cérna. Fogyatékosnak neveztem őket.
Erre az anyjuk nekem esett, hogy ne nevezzem így őket,
és hogy otthonba fog záratni.
Tehetek bármit ezekkel az emberekkel?
Elképesztő, ahogy viselkednek, úgy értem…
Nem zavarok senkit. Egyedülálló vagyok, otthonról dolgozom. Csendesen élek.
Én vagyok a tökéletes szomszéd. Alig lát bárki.
- Egyes zóna, Marion. - Ez a három.
Az egy és a kettő szemközt lesz.
2022. DECEMBER 22.
- Üdv! - Üdv! A seriffhivatalból jöttünk.
- Üdv! - Mi történt ma este?
Egy csomó gyerek itt rohangált, ordibáltak, mint az őrültek.
Itt parkoltam le, hogy ne halljam a kiabálást.
De amint elállok a kocsival, rögtön idejönnek. Rájuk szóltam.
Milliószor elmondtam nekik, hogy nem jöhetnek ide.
Az egyikük rám szólt, hogy kussoljak.
Kértem, hogy ne legyen tiszteletlen, de visszabeszélt nekem.
Mire én: „Dr. Lorincz vagyok, nekem ne mondd, hogy kussoljak!”
Sértegetett tovább, mire én: „Ezt nem tűröm el!”
- Beszélek a gyerekekkel. - Jó.
- Üdv! - A seriffhivatalból jöttem.
Heckman rendőr vagyok.
Vitába keveredett bármelyikőtök azzal a hölggyel?
- Nem. - Dehogy! Mi csak fociztunk.
Legyen, hogy… Várjunk!
- Egy dolgot hadd mondjak el! - Rendben.
Ez egy nyitott, szabad tér. Nem az egész az ő birtoka.
Az a férfi, aki ott lakik, megengedte, hogy a srácok játsszanak.
- Szeretnek ott focizni. - Értem.
- És ott laknak. - Szó szerint…
A háza közelébe se mentek. Látni a kameráján. Ott játszottak.
Ő meg kiabálva jött ki.
Volt, hogy én is összevesztem vele. Ezek gyerekek.
- Én ott lakom. - Oké.
Itt már mindenki összeveszett vele, mert piszkálja a srácokat.
De ha egy felnőtt beszól neki, máris rendőrt hív.
Megértem, a gyerekek már csak ilyenek.
- Megértem. - Oké.
Mi a helyzet?
Ő az anyuka, aki beszélt vele.
- Oké. - Kezdjünk neki!
Már suliszünet van?
- Igen. - Igen? Mikor kezdődött?
Múlt pénteken.
- Hogy? - Igen.
Van, ahol csak holnap kezdődik.
- Valaki szarba lépett. - Ja.
- Nahát, kutyakaki! - Jaj, beleléptünk!
Várj!
Elnézést, egy kicsit közelebb jönnék, mert alig hallom önt.
Kérdőre vontam a fiamat, akivel összeugrott az a nő.
A másik kettőt közben bezavartam, mondtam, hogy nincs több játék.
Aztán bekopogtattam hozzá.
Egyből ordított, hogy tűnjek el a birtokáról.
„Birtokháborítást követ el! Tűnjön innen!”
Mire én: „Átjöttem a fiammal, hogy megtudjam, mi történt,
mert én nem voltam itt.”
Ezek gyerekek, nyilván előfordul,
hogy feleselnek valakivel, azt mondják, hogy „Oké, «karen».”
- Hogyne, értem. - Én mindig rászóltam a gyerekekre.
Mondtam nekik, hogy ő egy felnőtt,
ne álljanak le vele vitázni, szóljanak nekem, ha baj van.
Bármelyikük a maga gyereke?
Mind az enyémek. Bocs, nem, viccelek.
Az enyémek most nincsenek itt, de ők is mindig kint játszanak.
Váltanék veletek pár szót, oké?
Hogy hív titeket a hölgy?
- Fogyatékosnak. - Fogyatékos.
- Fogyatékos, ribanc… - Ribanc.
- …picsa… - Oké.
- Ott parkol. Övé a furgon. - Értem.
Leparkol oda, majd bentről elindítja a riasztót.
Ő is említette, hogy ide szokott parkolni.
Aztán meg vádaskodik, hogy a srácok hozzányúlnak a kocsijához.
Legutóbb mondtam a gyerekeknek…
Kint voltam a kutyával, láttam megjönni.
A srácok elmondták, hogy ő indítja el a riasztót, nem ők.
Úgyhogy azon a napon mindenkit behívtam, hogy lássuk, mi lesz.
És tényleg, véletlenszerűen,
úgy hatpercenként megszólalt a riasztó,
miközben senki nem is volt a közelében, ő mégis megint a srácokat vádolta.
Mire én: „Az magántulajdon. A srácok nem mentek oda. Maga csinálta.”
- Undok volt. - „Miért nem játszhatnak a gyerekek?
Nem terrorizálnak senkit.
Nem csengetnek be és nem futnak el. Csak fociznak. Nem piszkálnak senkit.
Csak bújócskáznak.” De tényleg.
Igen, értem, asszonyom. Szólok a partneremnek.
- Tudjátok, ki az ördög ügyvédje? - Nem.
- Aki mindkét oldalt meghallgatja. - Jó.
Nekem mindkét oldal álláspontját figyelembe kell vennem.
Én is voltam gyerek. Mindenki volt. A gyerekek hangosak.
Kiabálunk, veszekedünk… Úgyhogy megértelek titeket.
De ha ezt valaki házánál csináljátok, az idegesítő lehet.
De nem fogok hazudni.
Ha valaki megengedi, hogy játsszatok a birtokán,
akkor nem tehetek semmit veletek.
De ha beléptek az ő birtokára, vagyis a tornácára, az már nincs rendben.
Nem tudom, megtörtént-e, de ő ezt állítja. Mivel én nem láttam, nem tudhatom.
- Vannak kamerái. - Felvesz minket.
Értem.
Mindenesetre én örülök, ha rohangáltok, kiabáltok,
mert inkább kint játsszatok, mint a TikTokot bámuljátok, oké?
Igen.
- Ugye? - Igen.
Ha a hölgy rátok kiabál, szóljatok egy felnőttnek,
ne álljatok le vele veszekedni.
Mert ha bosszantjátok, akkor okkal panaszkodhat rátok.
Pedig ti csak játszotok, nem?
- Igen. - Oké.
- Értitek, mit akarok ezzel mondani? - Igen.
Azt akarom, hogy ti legyetek a jó fiúk.
Rendben.
- Kösz. - Nagyon szívesen.
Az anyuka szerint ott fociztak.
Ahol az idős férfi lakik.
- Ő is játszani szokott velük. - Őt nem zavarják.
- A nővel van gond. - Ja.
A srácok szerint kint szoktak játszani, néha hangosan nevetnek, ami normális.
- Gyerekek. - Ja.
De állítólag a nő akkor is kiabál velük, ha nem hangosak.
Az anya is ezt mondta, hogy oda nem is mennek.
A gyerekek ott játszanak, azon a részen, a nő meg elindítja a riasztót,
Az a nő…
- Hozhatnánk nekik petárdát szilveszterre. - Igen.
- Szép estét! - Köszönöm.
Ja.
Pszichopata.
- Közterületen játszanak. - Az nem közterület.
Két telek az egyik szomszédomé, egy pedig egy másiké.
- Nem közterület. - De nem is az öné.
- Ezt megértem. - Oké.
Megkértük a gyerekeket, hogy ne zavarják önt,
ha pedig ön mond nekik valamit,
akkor szóljanak a szüleiknek, és…
És mi van azzal, hogy az a nő veréssel fenyegetett meg?
Az ő állítása szerint ilyesmi nem hangzott el.
- Esküszöm, ezt mondta. - Értem.
Nos, itt kettejük szava áll szemben egymással,
a gyerekek elmondása szerint pedig ön lépett fel agresszíven ellenük.
- Azt hitték, bántani fogja őket. - Na persze.
Nézze, én…
Én hiszek önnek, de nekik is.
Ahogy mondtam, dokumentálok mindent.
Ha szeretne másolatot a jelentésről, hívja fel a seriffhivatalt, és megkapja.
- Értem, de én sohasem… - Értem, asszonyom.
Ez hihetetlen!
Ha bármi gond merül fel, csak hívjon! Őket is ugyanerre kértük.
- Oké? - Hogyne.
Van valami gond ezzel a nővel?
Ha rákeres a számára, folyamatosan hívogat minket.
Aztán vett egy légkürtöt.
Ott állt a nyitott ajtóban.
- A frászt hozta rám. - Igen.
A furgonjával ráhajtott a kis rétre.
Úgy bőgette a motort,
hogy azt hittem, elütötte valamelyik gyereket.
Esküszöm.
Elüldözte a szomszédokat.
2023. MÁRCIUS 14.
Lehúzódott és meglátott egy nőt, aki nekihajtott a kapunak.
Újra és újra nekiment.
Biztos rázárták a kaput,
bár fogalmam sincs, hogy mit keresett odabent egyáltalán.
- Ez a kapu mindig zárva van. - Értem.
Egyszer egy fickó is benn ragadt,
de egyszerűen felhívott és kiengedtük.
Értem.
Ilyen egyszerű. Ez lezárt terület.
- Értem. - Be kell jelentkezni, és…
Oké. Várjon egy percet!
Kétezres Nissan furgon. Szürke. 10-54…
- Az utcában lakik. - Juliet, Foxtrot, Echo…
Nagy sebességgel haladtak, nem álltak meg.
BELÉPNI TILOS
Egy perc!
Jesszusom!
Seriffhivatal!
Mit akar?
- Ön Susan? - Igen.
Kijönne egy percre?
- Már aludtam. - Értem.
- Üdv! - Hálóingben vagyok.
Lenne pár kérdésem.
Paddock rendőr vagyok, Marion megyei seriffhivatal.
- Oké. - Merre járt ma?
Itt voltam.
- Itt? - Igen.
- Az az ön furgonja? - Igen.
Oké. A további kérdések előtt fel kell olvasnom önnek valamit.
Értem.
Használta ma más is a furgonját?
- Nem. - Nem?
Legjobb tudomása szerint itt parkolt egész nap?
Nem, elmentem vele, mert lapos volt a kerék.
Értem.
Megtenné, hogy kijön ide?
Ezt fel kell olvasnom a további kérdések előtt.
- Oké. - Jó?
Jogában áll hallgatni. Amit mond, felhasználható ön ellen.
Joga van ügyvédhez, aki jelen lehet a kihallgatásánál.
Ha nincs pénze…
- Felvehetek valamit? Fázom. - Nem. Jöjjön vissza!
- Ne! - Mondja tovább, addig felveszek valamit!
- Megértette a jogait, amit felolvastam? - Igen.
Válaszol a kérdéseimre?
- Nem. - Hogyan?
- Nem. - Nem?
Értem.
Mivel nem akar válaszolni,
megkeresem a kamionsofőrt, aki látta önt, és fényképes azonosításra kerül sor.
Ha felismeri önt, és az érintett tesz feljelentést,
akkor visszajövök és kénytelen leszek…
Az imént mondta, hogy nem válaszol a kérdésekre.
Amit ezek után mond, azt nem használhatom fel.
Így nem folytatom a kihallgatását.
Dönthet úgy, hogy nem akar beszélni.
- Sajnálom, nem értettem, miről van szó. - De már…
Nagyon is értette, mert már az elején nemet mondott.
Így ezt nem folytatom.
Nézze, gyógyszert vettem be, ezért nem akartam beszélni.
Sajnálom. Pánikba estem,
aztán az a fickó bezárt, és azt hittem…
Sajnálom. Korábban megerőszakoltak és megvertek.
Pánikba estem. Teljesen bepánikoltam.
Azt hittem, bajban vagyok, hogy valaki bántani fog.
Rendben, elmondom, hogy mi lesz, jó?
A kapu súlyosan megrongálódott. Valakinek ki kell fizetnie.
A kocsim is nagyon összetört. Egyszerűen kiborultam.
Oké, megyek és beszélek vele, jó?
Csak ki akartam jutni.
Értem.
Susan ordibálva jött ki,
és ahogy beszélt a gyerekek előtt…
- Susan? - Igen.
- Miket mondott? - A „b” betűs szót.
- És a „k” betűset. - A „k” és a „b” betűs szót?
Rabszolgáknak hívta őket.
Azt mondta, hogy az ő telke nem rabszolgák átjáróháza.
„Nigger.” Ilyesmiket mondott a gyerekeknek.
2023. ÁPRILIS 25.
Egy kutyát kergettek?
- Egy kutyát? Milyen színű? - Nem tudom.
Shenaya, gyere ide! Késő van!
Milyen színű?
Kergetitek a kutyát? Be akarjátok tenni a kocsiba?
Nem. A „karen” hívta magukat.
- Igen. - A „karen”.
Nem tudom, miért vesztegeti az idejüket.
Folyton csak…
Itt játszottunk, tudja?
Ő meg kijött és elkezdett káromkodni.
Beintett nekem.
- Beintett neki, mert ez közterület… - Értem.
Az a nő hívta.
Már jártam itt. Beszélek a pasassal.
- Most jöttem ki. - Hogy van?
- Tízből kilencszer az a nő hívja magukat. - Tudom.
A gyerekek a kutyafuttatón szoktak játszani. Mindig ott lógnak.
Az ott lakó megengedte nekik.
De az a nő skizofrén, bipoláris vagy nem tudom, mi baja…
- Ezek bérlakások? - Azok.
- Bérelik? - Igen.
- De meg is vehető. - Oké.
- A nő szerintem tulaj. - A kert is az övé, nem csak a ház?
- Nem hinném. - Szerintem sem.
- Folyton ezt csinálja. - Tudom, már jártam itt.
Akkor a fogócska volt „birtokháborítás”.
- Folyton ez van. - Beszélek vele.
Semmi baj.
- Beszélek a hölggyel. - Kiabálni fog?
- Azt kérdezte… - Igen.
Valahányszor elmegyek a háza mellett,
azt hiszi, hogy a kocsiját akarjuk ellopni vagy megvenni.
- De nem… - Hány éves vagy?
- Tizenegy. - Értem.
- Tudsz egyáltalán vezetni? - Nem.
De gokartot igen.
Gokartot tudok vezetni.
- Üdv, hogy van? - Jól. Ön Susan?
- Igen. - Mi történt?
A szemközti gyerekek meg a barátaik átjöttek ide.
Letaposták a táblát és áthozták a kutyát, amit be akarták tenni a furgonomba.
- Ezt nem tűröm. - A platóra?
- Igen. - Ki?
Egy kölyök, aki még pózolt is nekem, mert azt hitte, cuki.
Ez a kölyök.
- Ő tette a kutyát a platóra? - Megpróbálta.
- Milyen kutya volt? - Egy kiskutya.
Értem.
Mindennap ez van.
- Hívja a zsarukat. - De ti csak gyerekként viselkedtek.
- Mert gyerekek vagyunk. - Tudom.
Ezért nem vesszük komolyan.
Ha bármelyik nap ott lennék…
Az anyja egyszer megtámadott. Hozzám vágott egy táblát.
Én nem zavarok itt senkit. Csendesen élek.
Csak egy kis tiszteletet várok a szomszédaimtól.
- Értem. Köszönöm. - Sajnálom a történteket.
- Oké. - Rendben.
Nem nyitott ajtót?
- De, már végeztük is. - Oké.
Elmondtad neki, hogy nem kell mindig kihívnia,
valahányszor kint játszik egy gyerek?
Állítólag megtaposták a táblát.
Azon látszik is a nyoma.
Kirugdosták a tábláit, rohangáltak az ablaka alatt,
hangoskodtak, becsöngettek és bekopogtak hozzá.
Ezt el kell fogadnia annak, aki gyerekek közelében él.
És ő az egyetlen,
aki hívogat minket.
Tudom.
Ne!
Elbánunk ezzel a kis… De a gonosz banyát csukja le!
Nem csukom le.
Mi most megyünk, de kérem,
figyeljen a gyerekekre, ne menjenek át oda!
Mindenkinek jobb lenne, ha nem kéne kijönnünk ide a semmiért újra meg újra.
- Tudjuk, mi a helyzet. - Ja.
Ez az ötödik, hatodik, hetedik alkalom… Heti kétszer telefonál.
Tudja, mit?
Gyerekként én is ilyen voltam, ugyanilyen csínyeket követtem el.
Valószínűleg, amennyire tudom,
az agyára mentem egy gyerekgyűlölő szomszédnak.
Persze ettől még helytelen idegesíteni másokat.
A mi időnkben jól ránk ijesztettek.
Meglehet.
Övvel a kézben jöttek ki. Érti?
- De mi pokoli gyorsan futottunk. - Igen.
Ha rosszalkodásért kaptam az utcán, utána még otthon is megruháztak érte.
- Érti? - Igen.
Én megértem, de ahogy maga is mondta, ezek gyerekek.
Ezért nem csinálunk nagy ügyet belőle.
- Itt az összes szülő rendes… - Igen.
Én is úgy vigyázok mindre, mint a sajátjaimra.
- Tudja, hogy hívják a piros póló fiút? - Piros pólós? Melyiket?
- Őt ott. - A kicsit?
- Igen. - Hogy őt?
Nem. Afrika, hé!
Mi a tesód neve?
- A bátyámé? - Ja.
- Isaac. - Ő a piros pólós?
A piros pólós? Ő Izzy.
- Van kiskutyája? - Nincs.
- Van. - Állítólag be akarta tenni a furgonba.
Igen.
- Fel, a platóra? - Fel tudja emelni a kutyát?
A kutya nagyobb, mint ő.
- Nagyobb, mint ő. - Értem.
Az a kutya úgy ilyen magas és ilyen széles.
- Csak ekkora. - Nem tudja megemelni.
- De megpróbálhatja. - Kizárt.
- Értem. - Oké.
Tehetünk még bármit, vagy végeztünk?
- Minden jót! Vigyázzanak magukra! - Rendben.
- Oké. - Viszlát, srácok!
Jó játékot!
Nem értettük, hogy miért nem költözik el?
Már akkor menni készült, amikor én idejöttem.
Már február-március környékén mondta, hogy elmegy,
én meg nem értettem, hogy miért nem tette meg?
2023. MÁJUS 22.
Folyamatosan birtokháborítást követnek el.
Tegnap nem jöttek ki a rendőrök.
Gondolom, a gyerekek anyja lépett közbe.
Már kint várta őket.
Megvan a megégett tábla is.
Tudom, hogy ezzel üzenni akartak nekem. Köszönöm szépen.
Börtönbe akarja záratni őket, valamiféle büntetést szeretne?
- Hogyne. - Értem.
Nézze, én mindig őszintén elmondom, hogy mi várható egy ügyben.
Erről az esetről csak írásbeli jelentés készül,
mert nincsen videofelvétel…
Tudom.
…magáról a gyújtogatásról.
Így ez csak
egy rendőrségi irat marad.
Egyik nap
a barátaim elmesélték, hogy a szemben lakó nő
megmutatta nekik a fegyverét.
Ott játszottunk, a nő meg fegyvert fogott ránk.
Isaac és én kiabáltunk, hogy „Futás!”, és egy kocsi mögé bújtunk.
Valahányszor arra gurult a kosárlabdám,
lábujjhegyen mentem érte, nehogy lelőjön.
Ez úgy két nappal korábban volt.
Két nappal korábban láttátok a fegyverét?
Igen.
2023. JÚNIUS 2.
Mit csináltál pénteken napközben?
Amikor még fent volt a Nap?
Apával és a barátaimmal játszottunk.
A nő közben fotózott minket.
SUSAN LORINCZ TELEFONJA
- Miért vesz fel? - Csak.
Nincs itt semmi látnivaló!
Oké, hé! Álljatok sorba!
Egy sorba! Rajta! Mehet?
A kisöcsém szólt, hogy az a… Nem sértésként,
de hogy a fehér vénasszony őrülten viselkedik.
Mire én: „A pokolba, mi van már?”
SUSAN LORINCZ TELEFONJA
Odakint kosaraztam,
és láttam, hogy Izzy felé repül két görkorcsolya.
Átjöttünk a mi oldalunkra, de Izzy tablete ott maradt.
A nő biztos elvette.
Izzy azt mondta, hogy a nő görkorcsolyát vágott hozzá.
Ekkor Isaac és én visszamentünk, a nő pedig kijött.
Egy esernyővel csapkodott felénk,
és közben idiótának nevezett minket.
Ekkor a bátyja odaszólt neki: „Izzy, hívd ide anyát!”
Itt a 911, mi a vészhelyzet?
Birtokháborítás. Gyerekek itt hagyják a játékaikat.
SUSAN LORINCZ HANGJA
Kiabálnak, ordítoznak, felháborítóan viselkednek.
Átdobtam hozzájuk egy pár görkorcsolyát, mire azt mondta a fiú, hogy ezért megver.
- Kint van most az a gyerek? - Többen is vannak.
Halálfélelmem van.
Nagyon félek.
- Fegyver van náluk? - Nincs.
A fiú állítja, hogy elvettem az iPadjét, de ebből egy szó sem igaz.
Nem tetszik, hogy veréssel fenyegetnek. Talán meg is öletnek valakivel.
Ez nevetséges. Egyfolytában idegesítenek.
Elegem van belőlük.
Most, hogy vége a sulinak,
kész őrület van.
Kerülje azt a személyt, az ajtókat és ablakokat meg tartsa zárva!
Kiküldünk egy rendőrt, amint lehet.
Szeretne beszélni vele?
Igen, kérem.
Rendben.
Különben a fiú anyja bebeszéli a rendőrnek, hogy megfenyegettem a fiát,
ami nem igaz.
Rendben, most leteheti a telefont, de hívjon vissza,
ha bármi történik, tudomására jut valami, vagy ha a gyerekek elmennek, oké?
Oké, köszönöm.
Izzy anyukája kijött.
Nagyon dühös volt.
Elindult a nő háza felé,
aztán dörömbölni kezdett a teraszajtón,
majd a bejárati ajtón.
Nem volt erőszakos, nem akarta betörni az ajtót,
csak kopogtatott.
Mint aki be akar menni.
Hallottam a kopogást.
A nő nem reagált.
Izzy anyja újra kopogott, ezúttal hangosabban.
Bumm, bumm, bumm.
És a dörömbölés mellett egy nő velőtrázó sikolya hallatszott.
Őrült hangon kérdezte: „Miért vette el a fiam tabletjét?”
Azt mondta: „Gyere ki, ribanc!” Vagy valami hasonlót.
„Tudom, hogy hallasz, ribanc.”
Hol volt a hölgy? A szőke hajú?
Ő bent volt a házban.
Hallottad, hogy a szőke nő mondott bármit?
Nem.
Az ütemes dörömbölés hosszú vagy rövid ideig tartott?
Kétszer kopogott az ajtón. Ennyi volt. Két koppanás.
Aztán bumm!
Hívd a 911-et!
Hé, hívd a segélyhívót!
Kérlek!
Lelőtte anyát!
- Kicsoda? - A vénasszony!
Egy kurva pisztollyal!
Itt a 911, hol van vészhelyzet?
Azt hiszem, lelőttek valakit.
Egy lövést hallottam, aztán sikoltozást: „Hívjatok rendőrt!”
Valakit meglőttek. Te maradj ott!
- Valaki hívja a 911-et! Gyorsan! - Igen.
A szomszéd odakint kiabált a gyerekekkel,
majd egy pisztolylövésre hasonlító hangot hallottam.
A vénasszony volt, aki folyton hívja a zsarukat.
Úgy tűnik, több hívást is kaptunk ebben az ügyben.
Itt a 911, mi a…
Valakit lelőttek. A srác anyját lelőtték. Anyukád fekszik a fűben?
Igen!
Itt a 911, hol van vészhelyzet?
1662 Southwest, 107. utca.
SUSAN LORINCZ HANGJA
Az a nő megpróbálta rám törni az ajtót.
Kilőttem az ajtón.
Istenem!
Hogy hívják?
Susan Lorincz.
Oké, és most… Lélegezzen mélyet! Nyugalom!
Nem tudtam, mit tegyek. Rálőttem az ajtóra a pisztollyal.
Azt hittem, meg fog ölni.
Ismerte a nőt?
Igen, ő…
Már többször nekem esett a gyerekei miatt, akik folyton bejárnak a birtokomra.
Zavarnak, és kurvára nem hagyják abba.
A fiút is látja, vagy csak a nőt?
A fiai is itt jártak korábban. A házam körül hagyják a holmijukat.
Mondtam nekik, hogy vigyék el, és takarodjanak a picsába.
Az egységeink nagyon igyekeznek.
Ott!
Térj magadhoz!
Térj magadhoz! Gyerünk!
- Térj magadhoz! - Kérlek!
- Mi történik? - Siessenek, kérem!
Ide!
Oké, itt vagyunk. Jobbra!
A földön van!
Egyes zóna, Marion. Marion-Ashland, kettes.
Várj!
Istenem!
- Nincs kimeneti seb? - Van pulzus.
De nagyon gyenge.
- Nincs kimeneti seb. - Az a nő régóta tervezte ezt.
Kesztyűt!
- Nincs kimenet. - Vigyük be!
- Térj magadhoz! - Van itt egy fegyveres.
- A házban van. - Oké, kell egy…
Itt 97-es, van egy sebesült, és egy idős, fegyveres nő,
elbarikádozva egy házban.
Térj magadhoz!
- Elöl vagyok. - Rendben.
Seriffhivatal! Jöjjön ki felemelt kézzel!
Marion megyei seriffhivatal! Jöjjön ki felemelt kézzel!
Mutassa a kezeit!
Forduljon meg! Hol a fegyver?
A hálószobában.
Nem tudom, mi a helyzet. Megbilincselem.
- Van más a házban? - Nincs.
- Ihatok egy kis vizet? - Most nem.
- Rendben. - Ez nem letartóztatás, de őrizetbe kerül.
Jöjjön ide!
Becsuknám az ajtót. Van két macskám.
Itt a 64-es. Őrizetbe vettünk egy nőt. Mentőt kérünk.
A gyanúsítottat őrizetbe vették.
Mentő kell.
Hozzátok az orvosi felszerelést! Elsősegélyt nyújtunk.
Az istenit, a kölykök itt voltak! Át sem mentek oda!
- Orvosi segítség kell. - Oké.
A nagy fekete izében lesz.
Istenem!
Az iPademet kértem…
Aki ott volt, amikor történt, álljon ide, hogy tudjam!
Hozzám vágta a görkorit.
Oké, haver! Egy perc. Maradj a kocsi mellett!
- Hol lőtték meg? - A karjánál.
Itt. A mellkasán.
A mellkas jobb oldalán.
Van más a házban?
Kritikus állapotú…
Lőtt seb a jobb váll környékén.
Kell segítség?
Megvagy?
Marion megye seriffhivatal! Aki bent van, jelezze!
Gyorsan!
Három nyitott ajtó. A fürdővel kezdem.
Itt vannak a gyerekei.
Rajta, kicsim, tarts ki!
Maradj velük!
De miért lőtte le?
Hölgyem!
Helló!
- Miért lőtte le? - Mert fenyegetett.
Tiszta.
Itt is tiszta.
A ház biztonságos.
Menjenek le az utcára! Mindenki! Le az útra!
Haver, ez kibaszottul durva.
Gyerünk!
Van egy kölyök a kocsimban, ő az első számú szemtanú.
Oké.
Börtönbe kéne zárni.
Ülj be a kocsiba! Gyerünk!
- Láttad? - Nem.
Egy kis, fekete srác. Az ő anyját lőtték le.
Welfenberggel van. Most akartam ellenőrizni.
Ez a fiú a szemtanú?
- Igen. - Én nem láttam, de…
Igen.
- Izzy, gyere ide, kicsim! - Hol van Israel?
Izzy! Gyere ide, öcskös!
Anya jól van? Jól van?
- Megtesznek érte mindent. - Életben van.
De mozog?
Semmi baj, kicsim.
Mozog?
Igen, mozog. Minden rendben lesz.
Látni akarom.
Most beviszik a kórházba.
Ott jobban gondját tudják viselni, mint itt.
Ott vannak mindenféle gépek meg eszközök, amik itt nincsenek.
Ezért most nem láthatod,
de meglátogatjuk, amint lehet, rendben?
Jól van. Nagyon erős kisfiú vagy. Büszke vagyok rád.
El tudod mondani, mi történt?
Visszamentem a tabletemért, mert játszottunk, és ott maradt.
A nőnél volt, és kértem, hogy adja ide…
A hármas lakásban lakó nőnél?
Aztán letette, és hozzám vágott egy görkorcsolyát.
Akkor szóltam a bátyámnak. Ő azt mondta: „Ide dobja!”
Utána lehülyézett mindkettőnket.
Szóltam anyának, aki elkezdett dörömbölni az ajtaján.
A nő meg lelőtte.
Értem. Megsérültél?
- Nem. De a szívem összetört. - Értem.
- Tudom, drágám. - Semmi baj, szívem.
Minden rendben lesz.
Anya rendbe jön.
Stringer rendőr, marioni seriffhivatal.
Ide tudna jönni az exneje és a gyerekei házához?
Szükségük van valakire.
Jól vagy, Izzy?
Szia, drágám. Semmi baj.
Jól vagy?
Szia!
Szia! Jól van!
Köszönöm.
Jól van, minden rendben.
Rendben, itt van apa. Gyertek ide!
- Minden rendben. - Az apjukkal vannak.
Az áldozat gyerekei.
Ő a testvérem.
Hol van Titus?
Ezt nem tudom.
- Afrika adatait vettem fel. - Hívd ide, kérlek!
- Jó? - Felírnám gyorsan az adatait, uram.
Odamegyek.
Jól van.
Letartóztatták a nőt?
Igen, letartóztattuk.
Istenem!
Igen.
Mondjuk el nekik!
Majd én elmondom.
Istenem, ne!
- Hogy mondjuk el az anyjának? - Nem tudom.
Egyszerre csak egy dologgal törődjünk! Előbb mondják el önök, és mi…
- Ott van Israel. - Gyere!
Itt van Izzy.
Elviszel, apa?
Csak arrébb megyünk, hogy tudjunk beszélni.
- Gyere, Isaac! - Sajnálom.
- Várj, itt a kicsi! - Jó.
Ott a kicsi is?
- Igen, itt van. - Oké.
Megfogná egy pillanatra?
Hogyne.
- Szeretlek. - Tudom.
Kösz, srácok.
Gyere ide, mellém!
El kell mondanom…
A mai egy szörnyű nap volt.
Szörnyűség történt.
Mind láttátok, mind tudjátok, mi történt.
Mind átéltétek.
Jól van.
Szerettek engem?
Mind szeretjük anyát.
Jól van.
- Rossz hírem van. - Mi az?
Anya nem jön haza többé.
Ne, gyere ide!
Ne, ne! Gyere ide!
Gyere ide! Figyelj rám! Tudom.
- Nem! - Semmi baj.
Semmi baj. Nagyon sajnálom.
Sajnálom.
Annyira sajnálom.
- Nagyon-nagyon sajnálom. - Nem halhat meg!
Anya elment.
Jól van, minden rendben lesz.
Semmi baj.
Minden rendben lesz.
Miért nem ülünk le ide egy percre?
- Velem akartok jönni? - Szeretlek, Israel.
Annyira sajnálom, drágám.
Israel…
Szeretlek.
Jól van.
Úgy sajnálom!
Úgy sajnálom, kicsim!
Gyere, Izzy!
Szeretlek, öcskös. Nagyon sajnálom.
Sajnálom, öcskös.
Ne!
Uramisten!
- Jézusom! - Ajike anyja.
Istenem, ne!
Nyugodjon meg!
E percben nem tehetünk semmit.
Minden rendben lesz.
Sajnálom.
- Kopogtassak újra? - Igen.
Dühös vagyok.
Nem élte túl.
Mi a francról beszélsz? Meghalt?
Igen.
- Várj! - Nem élte túl.
Kingston, gyere ide!
Ajike meghalt.
Semmi baj, szívem.
Ez kész őrület!
Sajnálom, Isaac.
Ki csinál ilyet?
Próbált…
- Fociznak. Csak fociznak odaát. - Tudom.
Fociznak.
2023. JÚNIUS 3.
- Üdv! - Bocs, hogy ide ültem, de fázom.
Elég hideg van idebenn, igaz?
- Susan? - Igen.
Én Stith nyomozó vagyok, ő Peterson nyomozó.
Értem.
Szeretném tisztázni a ma esti eseményeket.
Jelenleg nincs más a kezemben,
csak a helyszínen felvett vallomások,
de szeretném az ön oldalát is hallani és megérteni,
hogy mi történt pontosan, hát, most már tegnap este.
Egek!
Azzal kezdődött, hogy a szomszédok odakint ordibáltak.
A gyerekek rohangáltak, nekem meg pokolian fájt a fejem.
Bement, lefeküdtem, végre csend lett.
Mikor kimentem, ott volt három fiú.
Kértem, hogy távozzanak az ingatlanomról.
Azt felelték, hogy szólnak az anyjuknak. Mire én: „Szóljatok, kit érdekel?”
- Volt már velük konfliktusa? - De mennyiszer!
Hazamentek, aztán megjelent az anyjuk, és elkezdett dörömbölni az ajtómon.
Kiszóltam neki: „Tűnjön el! Ma este ehhez nincs kedvem.”
Erre úgy elkezdte verni az ajtót, hogy belerengett a ház.
Mire én: „Menjen el!” Erre ő: „Kinyírlak, baszd meg!”
És csak dörömbölt tovább. Azt hittem, megőrült.
Egyszer már bántalmazott, és azóta csak rosszabb lett.
Nem tudtam, mit tehetnék.
Úgy verte az ajtót, hogy azt hittem, kiszakad.
Pánikba estem.
Attól féltem, hogy ezúttal meg fog ölni.
Nem emlékszem, mikor vettem elő a fegyvert,
csak a lövésre.
Mennyi ideig dörömbölt az ajtón?
Még megsaccolni sem tudom. Talán csak másodpercekig,
de eluralkodott rajtam a rettegés.
Verte az ajtót.
A fürdőben voltam, kijöttem, még mindig dörömbölt…
Akár egy-két perc is lehetett.
Értem.
Hívta a 911-et?
Hirtelen nem tudtam, hová tettem a telefont.
- Nem emlékezett rá? - Nem. Meg is ijedtem, hogy nem találom.
- Értem, de ezelőtt hívta a 911-et? - Igen.
- Azt mondták, hogy küldenek járőrt? - Igen, azt ígérték, hogy kijön valaki.
Azt mondták, hogy zárjam be az ajtót, és ne menjek ki. A szokásos.
Értem. És mi történt a görkorcsolyával?
Mert beszéltünk pár emberrel, akik tanúi voltak ennek.
Szanaszét hagyják a játékaikat. A minap is majdnem meghaltam.
Kora reggel orvoshoz indultam,
megbotlottam a korcsolyában, és majdnem nyakamat szegtem.
Mondtam neki, hogy az udvarom nem szeméttelep,
a kölyök mégis otthagyta a koriját.
Dühös lettem, úgyhogy odadobtam neki, hogy szedje össze, mert elég volt…
- Hozzávágta a fiúhoz? - Dehogy! Csak eldobtam.
És az esernyő? Volt önnél esernyő?
Azt hittem, esik. Kimentem, és láttam, hogy nem.
Mondom, „oké”, és…
Értem. Fenyegetett valakit az esernyővel?
Dehogyis! Ki sem vittem az előszobából.
Akkor mivel magyarázza azt,
hogy több ember egymástól függetlenül
mégis ezt állítja?
Nem tudom. Talán kiszóltam, hogy tűnjenek el,
de hozzájuk sem érnék.
- Értem. - Érti?
Szívesen megcsapná őket, de nem…
- Pontosan. - Oké.
Ha úgy is tűnt, csak azért, mert olyan dühös voltam.
Értem, de csak úgy tűnt, vagy tényleg meg is tette?
Tisztáznunk kell, mert ez fontos részlet.
- Értem, de… - Egy ember meghalt.
Jézusom!
Ezért fontos, hogy minden részletet alaposan körüljárjunk és tisztázzunk.
Minket arra képeznek,
hogy csak akkor húzzuk meg a ravaszt,
ha biztosan tudjuk, hogy halálos veszély fenyeget,
vagy legalábbis ekként érzékeljük.
A kérdésem tehát az, hogy honnan tudta, mire lő,
hiszen a bezárt ajtón keresztül tüzelt?
Nem tudhatta, hogy nem áll-e odakint egy gyerek is.
De kérdezhetném azt is, hogy mire célzott, mi volt a célja a fegyver elsütésével?
Féltettem az életemet, és azt akartam, hogy menjen el.
Csak erre tudtam gondolni, hogy legyen végre vége.
Van bármi egyéb,
amit nem kérdeztem meg és ön szerint segítheti a nyomozást?
Fogalmam sincs. Még sosem voltam ilyen helyzetben.
Ez új nekem, és teljesen kikészít.
Értem.
Rendben, Susan, kis türelmet kérek.
- Máris jövök. - Oké.
Susan!
Nos, én…
Beszéltem az ügyésszel, aki az ügyészi hivatalt képviseli.
Az ő véleményük is az, ami a miénk.
Folytatjuk a nyomozást.
Nem hiszem, hogy biztonságos visszatérnie a házba.
Én sem hiszem.
De ha akarja, vissza tudjuk vinni.
Összeszed pár holmit, aztán elmegy egy hotelbe.
- Így van? - Igen.
Köszönöm.
Pár nappal ezelőtt egy anyát a gyerekei szeme láttára lőttek agyon.
A család az elkövető vád alá helyezését követeli.
A seriff közölte,
hogy a legjobb nyomozói vizsgálják az ügyet,
hozzátéve, hogy ő is feldühödne, ha valaki megdobná a gyerekeit valamivel.
Dühös lennék, ha valaki hozzávágna valamit a gyerekemhez.
Billy Woods, Marion megye seriffje elmondta,
hogy a nyomozás a kezdeti szakaszban van.
Tud róla, hogy valakit meglőttek?
- Igen. - Oké.
Erre nem számítottam, de nem mondhatnám, hogy meglepett.
Az a nő időzített bomba volt.
- Kicsoda? - Susan.
Egy fekete nőt lőtt le, igaz?
IGAZSÁGOT AJIKE OWENSNEK
Az utca túloldalán lakott.
Mindig nagyon kedves volt velem. Jól van?
Vagy meghalt?
- Ezt nem mondhatom el. - A szemei elárulták.
Kicsi gyerekei voltak.
A tudat, hogy egy barát örökre elment,
hogy a gyerekei egyedül maradtak, nagyon fájdalmas.
A két nagyobbik fiának bűntudata van.
Az egyik azt mondja, hogy ha nem hagyja ott a tabletet,
az anyja még mindig élne.
A másik meg azért vádolja önmagát, mert nem tudta az anyját újraéleszteni.
Egy gyereknek sem lenne szabad átélnie, hogy nem tudott megmenteni valakit,
főleg a saját anyját.
Nagyon fáj, és szinte bűntudatom van.
Meg kellett volna győznöm, hogy ne törődjön azzal a nővel,
hogy ne szítsa a feszültséget,
ne szánjon rá időt, ne adjon neki esélyt megtenni, amit tett.
A családtagok szerint Owens gyilkosát le kell tartóztatni.
Anya volt, aki védte a gyermekeit.
AZ ÁLDOZAT ÉDESANYJA
Tudni akarta, mi vezetett ide.
- Oké, Susan, a táskájába tettem mindent. - Oké.
- A motorháztetőn van. - Oké.
- Szeretnénk, ha biztonságban lenne. - Megértem.
Kérem, hívjon!
Odaadom a ház tartalék kulcsait.
Bezárná, kérem? Lent és fent is.
- Míg nincs igazság… - Nem nyugszunk!
IGAZSÁGOT AJIKÉNEK
Egy anya meghalt pusztán azért, mert anyaként viselkedett.
Hol itt az igazság?
- Míg nincs igazság… - Nem nyugszunk!
Igazságot Ajikének!
Marion megyére figyel az ország,
miután egy fekete nőt agyonlőtt fehér szomszédja Floridában.
Ma többen tüntettek, miután Ajike Owens ügyében nem történt letartóztatás.
IGAZSÁGOT AJIKE OWENSNEK
2023. JÚNIUS 4.
Vigyázzanak a szilánkokkal!
- Itt voltunk az éjjel. - Susie néni háza veszélyes.
Igen.
De nem kéne összetörni a holmiját.
Sajnos nem tudom bizonyítani, ki tette. Ez a probléma.
Még egy macska, és mehetünk.
Apa, a pisztolyok nagyon veszélyesek.
Igen, sajnos nagy bajt tudnak okozni.
Látom.
És én…
Próbáltam a lehető legjobban levágni.
Elnézést. Már csak őt hozom, és mehetünk.
Rendben.
- Nagyon köszönöm. - Tíz-négy.
Nincs mit.
Szállj be, kicsim!
- Jó utat! - Igen.
IGAZSÁGOT AJIKE OWENSNEK
Igazságot AJ-nek!
Igazságot a gyerekeinek! Igazságot a közösségnek!
A marioni seriff, Billy Woods szerint a letartóztatás előtt
vizsgálni kell, alkalmazható-e az esetre
a floridai „Ne Hagyd Magad” törvény.
Florida önvédelmi törvénye szerint
a félelem indokolhatja halálos erő alkalmazását.
Mióta megengedett Amerikában lelőni valakit a bezárt ajtón át?
- Válaszokat akarunk. - Igen.
- Letartóztatást. - Igen.
Begyűjtjük a bizonyítékokat, vizsgálódunk, házkutatásokat végzünk.
Börtönben lenne a helye.
Be kell várnunk a bizonyítékokat.
Ezt értjük, de miért nincs addig előzetesben?
Fordított helyzetben minket lecsuknának a nyomozás idejére.
2023. JÚNIUS 5.
Megtalálták az edényeimet. Remek.
Ott ordibálnak.
- Beszél hozzájuk. - Hallom őket.
Bánjon a fiúval úgy, ahogy mi!
Beszélek velük. Maradjanak itt!
Önök ne szóljanak hozzájuk!
- Tudom, hogy dühösek. - Mind azok vagyunk.
Tök mindegy, úgyis börtönben végzi. Mindenki dühös.
Nézze, őszinte leszek.
Nem kéne szabadon mászkálnia. Megölt egy embert.
Őszinte leszek. Azért vagyok itt, mert hívott.
Ő…
Mert nem mer egyedül idejönni.
Ezért hívta magukat. Tudja, hogy jobb, ha nem jön ide egyedül.
- Figyeljen rám! - Látta, mi történt a házával?
Kérem, segítsen nekem egy kicsit!
Magának? Segítsek magának? Szórakozik velem?
Nem akarok vitát se magával, se vele.
Felesleges a vita.
Tudja, hogy jobb, ha nem jön ki az utcára!
Akkor is benn ült a kibaszott házban, és átlőtt a bezárt ajtón!
Undorító némber!
- Mindenki kijön. - Megy a kamerád?
Igen.
Az enyém nem. Be kéne kapcsolnom.
Ja.
Igen.
Már itt voltak.
Te hülye, kibaszott ingyenélő…
Vigyázz!
Végeztünk.
Ez kibaszott gáz! A rohadék…
2023. JÚNIUS 6.
Van parancs?
Remek. Még mindig hideg van.
- Ígérem. - Oké.
- Máris jövünk. - Oké.
Ryan Stith nyomozó, 2023. június 6., este 8:31.
A Marion megyei seriffhivatal műveleti központjában
megkísérlem Susan Lorincz kihallgatását.
- Susan? Jól van. - Üdv!
Bocsánat, fázom.
Susan, köszönöm, hogy bejött beszélni velünk.
Hogy találkozik velünk.
Szeretnénk tisztázni pár dolgot, amit mondott.
Hogyne.
Történt már hasonló önnel,
hogy valaki be akart törni önhöz, vagy bántani próbálta?
Ilyen még nem volt.
- Még sosem történt semmi ilyesmi? - Nem.
Csak érdekel, hogy átélt-e már ilyet.
Említett be nem jelentett nemi erőszakot, családon belüli erőszakot, rablást,
de most a történtekre koncentráljunk!
A nő, aki elhunyt…
Említette, hogy három-négy alkalommal már összeszólalkoztak
az elmúlt másfél-két évben.
- Ugye? - Igen.
Lehetséges, hogy van videofelvétel
vagy más bizonyíték arról, amikor ön az „n” betűs szót használja?
Létezhet ilyen felvétel?
Fogalmam sincs, de sajnálom, ha kicsúszott a számon.
Előfordulhatott.
Mi…
Milyen kontextusban fordulhatott ez elő?
Mi késztetné rá, hogy ezt mondja?
Ha valaki rendkívül goromba, vagy egyszerűen…
Én azt tanultam, hogy ezt mondjuk a bűnözőkre,
az aljas emberekre, akik…
A kellemetlen alakokra.
Amikor Ajike az ajtóban állt, hány alkalommal…
- Párszor kopogott, vagy… - Nem, egyfolytában dörömbölt.
Értem.
- Erre ön megkérdezte, ki az? - Igen.
Ezután mi hangzott el?
Azt hiszem, azt kérdezte: „Hogy mer így beszélni a gyerekeimmel?”
Mire én: „Én nem beszélek magával. Tűnjön el!”
Ha baja volt, hívhatta volna magukat.
- Oké. - Értik?
Ha szerinte nagy gond volt,
minek jött át hozzám, miért dörömbölt az ajtómon,
miért állt le ordibálni? Szóval…
Miután ön elküldte, mi történt?
Ezután egy kicsit csend lett, majd elkezdte tiszta erőből ütni az ajtót.
- Nem nyugodott. - Mennyi ideig volt csend?
- Öt, tíz másodpercig? - Nem tudom.
- Két percig? - Hosszabb ideig tartott.
- Úgy 20-30 másodpercig. - Értem.
Amikor először elhallgatott a dörömbölés az ajtaján,
akkor ön hol volt?
Elment valahová?
- Kimentem kezet mosni. - Értem.
Tudni akartam, ki dörömbölt az ajtón.
Miután láttam…
- Értem. - …kimentem kezet mosni.
Értem. Tehát egy ideig csend volt, és ön úgy vélte, Ajike talán elment.
Ön kezet mosott a fürdőben, majd a dörömbölés újrakezdődött.
Utána a konyhába ment. Ott mit csinált?
- A telefont kerestem. - Értem.
Letettem valahová. Kezdtem pánikba esni, és mindenfelé kerestem a telefont.
Ő meg csak verte az ajtót és kiabált: „Megöllek! Gyere ki!”
Nem volt hová menekülnöm. A konyhában voltam,
aminek az udvar felőli ajtaja mindig zárva van.
Onnan nincs más kiút, nem tudtam menekülni.
Nagyon féltem.
Az a nő úgy verte az ajtót, hogy a fali tükör remegett.
Onnantól, hogy Ajike újra dörömbölni és kiabálni kezdett
a fegyver elsütéséig ön szerint mennyi idő telt el?
- Úgy kettő és öt perc között. Nem tudom. - Nahát!
Minden olyan… Sok idő volt.
Sok idő telt el. Vártam, hogy megérkezzenek,
hisz telefonáltam korábban, de nem jött senki.
Pánikoltam, nem találtam a telefont, ő meg csak dörömbölt, ordibált,
hogy „Megöllek!”, és féltem, hogy tényleg megteszi.
Csak ez járt a fejemben, hogy bejön és megöl engem.
Kérdeznék valamit, hogy tisztázzuk az idővonalat!
Ön felhívta a 911-et azzal,
hogy birtokháborító gyerekek kiabálnak, emlékszik?
Onnantól, hogy letette a telefont,
mennyi idő telt el, mielőtt Ajike dörömbölni kezdett az ajtón?
- Úgy tíz perc. - Tíz perc?
- Igen. - Értem.
Tehát ön letette a telefont, abban a hitben, hogy érkeznek a rendőrök,
és tíz perccel később Ajike dörömbölni kezdett az ajtón.
Ha átnéznénk a telefonját és az otthoni számítógépét,
az előzmények között megtalálnánk a nyomait annak,
hogy rákeresett az önvédelem témájára?
- Hallott a „Ne hagyd magad” törvényről? - Igen.
Utánaolvasott valaha?
Igen, mert említették, amikor egy pasas lelőtt valakit
egy kisbolt előtt, és a törvény alapján önvédelemnek minősítették.
Ez Floridában történt? Mert a szabályozás államonként eltérő.
Azt hiszem, Floridában.
- És mikor történt? - Évekkel ezelőtt.
- Évekkel ezelőtt? - Igen.
Tehát mostanában nem keresett rá ilyesmire?
De igen, ma.
- Ma? - Facebookozás közben.
Volt fenn róla egy poszt.
Susan, szerintem ön tudja, miért kérdezem ezeket.
Maga okos nő. Az az oka, hogy…
Jézusom, dehogy! Tudom, mire gondol.
Hogy utánanéztem, hogy úszhatnám meg. De nem tettem ilyet.
Tehát nem akarta megrendezni a helyzetet,
mert elege lett egy bizonyos személyből, egy helyzetből?
Egyáltalán nem.
Az első vallomása szerint arra biztatta a gyerekeket,
hogy szóljanak az anyjuknak.
Ez nem igaz.
Elmondása szerint a kisfiú közölte,
hogy szól az anyjának, mire ön azt felelte: „Szólj csak!”
Ilyesmit én is egy felnőttel akarnék megbeszélni.
Nem emlékszem erre.
Tudja, ha valaki hívja a 911-et, amint befut a hívás, rögzítjük az adatait.
Rögzítjük a bejövő hívás idejét óra, perc, másodperc pontossággal,
majd a vonal bontásának idejét is, minden egyes hívás esetében.
Amikor először hívta a 911-et a kiabáló, birtokháborító gyerekek miatt,
az a hívás 8:54-kor futott be.
- Stimmel? - Gondolom.
Nem figyeltem az órát, csak telefonáltam.
A mi központunk ezt rögzítette.
A beszélgetés öt percig tartott,
8:59-kor tette le, miután jeleztük, hogy mennek a rendőrök.
- Oké. - Jó.
Az ön becslése szerint a hívás vége után tíz perc telt el,
mielőtt AJ kopogni kezdett az ajtón.
- Így van? - Igen.
A második hívás a 911-hez…
„Egy nő dörömbölt az ajtón, lelőttem.”
Ez a hívás 9:01-kor futott be a központba,
vagyis csak két perccel az első hívás bontása után.
Vagyis az, amit az imént elmondott, két perc alatt zajlott le az ajtajánál.
A dörömbölés, az életveszélyes fenyegetések, minden.
Két perc alatt Ajike az ajtajánál termett,
lezajlott minden, amit elmondott, ön meghúzta a ravaszt,
majd megkereste a telefonját és hívta a 911-et.
Ezért próbálok…
Nekem ennyi időnek tűnt. Ezt hittem.
De megállapíthatjuk, hogy ez nem igaz, hogy ez nem tény, csak ön érzékelte így.
Én így éreztem.
Ön azt is mondta,
hogy Ajike a megölésével fenyegetőzött.
Lehetséges, hogy nem ezt mondta?
Hogy ezt csak ön hallotta vagy hitte így, hasonlóan a hívások közt eltelt időhöz?
Úgy gondoltam, hogy ezt mondja.
Az egyik véglet, hogy tanulmányozta az önvédelmi törvényt,
és mindent előre kitervelt.
Ha ez egy spektrum, ön talán ezen a végén van.
Vagy lehet a másik végén.
Fél az ajtaján dörömbölő személytől, pisztolya van,
szeretné, ha békén hagynák, és véletlenül lelő egy embert.
Ez a másik véglet.
Ön középre pozicionálja magát, próbál magyarázatot adni,
de nem áll össze a kép.
Itt az alkalom, hogy mondjon valamit, aminek van értelme.
Nem fordítom ön ellen, nem leszek dühös érte,
de tudni akarom, mi történt, amikor AJ aznap átment a házához.
Mi történt?
Hogy jutott el a pisztoly előhúzásáig?
Mire gondolt?
Azt akartam, hogy tűnjön el.
Attól féltem, hogy rám töri az ajtót és megöl.
Sajnálom, ezt éreztem. Féltem, hogy meg fog ölni.
- Értem. - Valósággal rettegtem.
- Sajnálja a történteket? - De mennyire!
Mondja, amikor ma felment a Facebookra,
biztosan látott cikkeket az ügyről.
- Igen. - És mit olvasott?
Hogy hozzávágtam egy tabletet a gyerekhez. A számba adtak olyasmit, amit nem mondtam.
Tudja, hogy én mit láttam? Négy gyereket, akiknek nincs többé anyja.
És…
Ezzel nem kisebbítem az önt ért sérelmeket.
De ők csak gyerekek,
akiket többé nem vár haza az édesanyjuk.
Szerintem tudja, hogy helytelen dolgot tett.
Szerintem tudta,
hogy a rendőrök már úton voltak.
Volt rá példa, hogy nem jött ki senki.
Megértem, de csak két perc telt el, és ön…
Nekem sokkal többnek tűnt két percnél. Én úgy éreztem…
De a valóságban csak egyetlen idő van.
Értem, hogy az idő érzékelése személyenként eltérő lehet,
de a valóságban ön épp csak letette a telefont,
és alig két percen belül átlőtt azon az ajtón.
Erre sem én, sem Pinder nyomozó nem találunk észszerű magyarázatot.
Semmi értelme.
És mások sem értik, akikkel beszéltünk az ügyről,
az ügyész, a jogtanácsosunk, senki.
Mármint…
Beszéltünk az ügyésszel.
Ő is egyetért azzal, hogy emberöléssel vádoljuk meg.
- Érti? - Igen.
Nem tudom mit mondjak. Én tényleg csak féltettem az életem.
Istenre esküszöm, rettegtem, hogy rám töri az ajtót.
Sajnálom. Így éreztem.
Ezen nem tudok változtatni.
Rettegtem. Istenre esküszöm, minden ízemben remegtem.
Az egyik dolog, amit tudni szeretnék…
Amikor elmondtam önnek,
hogy mi történt AJ-vel a lövöldözés után,
hogy sajnos elhunyt, és nyilván ott a négy gyereke…
Figyeltem, miközben kihallgattuk őket,
láttam az érzelmeiket,
és a beszélgetésünk néhány pontján önön is láttam ugyanezeket az érzelmeket.
Nyilván nem engedhetem, hogy beszéljen velük,
hogy személyesen üzenjen nekik, de szeretném, ha…
Ha esetleg úgy dönt,
hogy szeretne írni nekik egy levelet, elmondani,
amire gondol, amit érez.
Ez nem kötelező, de hagyok itt egy füzetet és egy tollat.
Most vár minket némi papírmunka, és persze beszélünk a felettesünkkel.
És addig…
Személyes kontaktus hiányában mindenkinek felajánljuk ezt a lehetőséget.
Értem.
Ha tehát szeretne…
Mi most megcsináljuk a papírmunkát.
Most tehát itt tartunk.
Nemsokára folytatjuk a beszélgetést.
Ha szeretne nekik írni valamit, akkor ott a füzet.
Rendben, Susan.
Most ezzel a rendőrrel kell mennie.
- Nem. - Hogyan?
- Nem. - Mit nem?
Nem megy.
- Mi a baj? - Nem megy.
Sajnálom, nem megy.
Sajnos ezen a ponton nincs más választása.
Ez nyilván még nem ítélet.
Vád alá került, és a bíróságon megvédheti magát,
elmondhatja a maga verzióját.
Most pedig menjen a rendőrrel!
- Nem. - Rögzítik az adatait…
- Nem megyek. - …az ujjlenyomatát…
Nem.
…le fogják fotózni,
reggel pedig jön a hivatalos vádemelés.
Nem megyek. Sajnálom.
Ott telefon is van. Felhívhat bárkit.
- A fogdán. - Nem megyek.
De…
Susan, muszáj mennünk.
Ebben nincs alku, ön le van tartóztatva.
Tegyük rá a bilincset!
- Megbilincselem. - Álljon fel!
- Nem. - Rajta!
Ne érjen hozzám!
- Álljon fel, Susan! - Nem megy, sajnálom.
Vagy a sima utat választja, vagy a durvát.
- Sajnálom, nem megy. - Nem akarunk durvulni.
Képzelje magát a helyünkbe! Nincs választása.
- Muszáj átvinnünk a fogdába. - Sajnálom, nem megy.
Susan, értse meg, hogy az eddig elhangzottak fényében
a makacskodás és a tiltakozás rossz színben tünteti fel önt, oké?
- Megértem a vonakodását. - Nem vagyok jól.
Ott orvosi ellátás is van.
Egyből látja egy nővér.
Megadhatja nekik a gyógyszerei listáját,
ők pedig gondoskodnak a szükséges ellátásról.
Menjünk, jó?
- Odamegyünk, és… - Nem megy.
- Akkor… - Ugyan, Susan! Álljon fel!
- Nincs idő vitára. - Tényleg nem megy.
Érti ugye, hogy le van tartóztatva, és így vagy úgy, de mindenképp bevisszük?
- Nem érdekel. - Susan!
Képtelen vagyok rá. Sajnálom.
Amit most tesz és mond, annak semmi értelme.
Tudom, de nem megy.
Tudja, hogy értelmetlen, amit tesz? Ez ostobaságnak tűnik.
Megértem, de nem megy.
- Sajnálom. - Oké.
Azért vagyunk ebben a helyzetben,
mert értelmetlen döntéseket hoz, Susan.
Pont, ahogyan most is.
Sajnálom, de képtelen vagyok rá.
Ültek itt már mások is, akik elkövettek mindenfélét, de felálltak.
Önként sétáltak ki innen, pedig nagyon durva dolgokat tettek.
Nem ön az egyetlen, de muszáj…
- Rosszul vagyok, nem megy. - Oké.
Nézze, mindenképp rácsok mögé kerül.
- Nem tehet ellene semmit. - Tessék, öljön meg!
Nem ölünk meg senkit.
Csak átvisszük a fogdába.
Jöjjön inkább önként! Csak átsétálunk.
Mindenkinek jobb lenne, ha szépen átmennénk.
- Felállna? - Nem.
Itt tervezi tölteni az éjszakát?
Nem tudom. Talán végez velem egy infarktus.
A fogdán kap orvosi ellátást, hadd vigyük át!
Minél gyorsabban megyünk át, annál előbb látja egy orvos.
- Képtelen vagyok rá. - Pedig muszáj.
Megbilincseljük, és ha kell, erőszakkal visszük át,
mert most mindenképpen el kell zárnunk, érti?
- Kösz, hogy feláll. - Sajnálom, én…
- Megértem. - Tegye hátra a kezét!
Köszönöm, Susan.
Nem szándékosan tettem. Nem terveltem ki előre. Semmi ilyesmi.
Ez nevetséges.
Erre megyünk ki.
„Sajnálom a történteket. Nem akartam megölni anyátokat,
de féltem, hogy végezni fog velem.
Azért lőttem le,
mert féltem.”
Itt Woods seriff beszél.
Bár személyesen nem találkoztunk,
de ígéretet tettem maguknak, és most azért telefonálok,
hogy közöljem, letartóztattuk a lövöldözőt.
Őrizetben van.
Ajike édesanyja vagyok.
Kívülről talán úgy tűnik, hogy a lányom szegény volt.
De megvolt mindene.
Szeretet,
együttérző szív,
négy gyönyörű gyermek.
- Ne legyen bűntudatotok! - Így van!
Ne érezzétek magatokat felelősnek anyátok haláláért!
Anyátok döntött úgy, hogy kiáll értetek.
Ha hagyta volna, hogy mások megalázzanak titeket,
ha nem áll ki értetek,
akkor azzal a tudattal nőnétek fel,
hogy titeket meg lehet alázni.
Titeket választott önmaga helyett.
Mert ez az anyák dolga.
Ezért váljatok olyan emberré, amilyennek látni akart titeket!
Aznap éjjel,
amikor az történt,
a nénikém kocsijában aludtam el.
Álmomban megjelent anya. Angyal volt.
A „NE HAGYD MAGAD” ÖNVÉDELMI TÖRVÉNYEK MIATT
8-11 SZÁZALÉKKAL NŐTT AZ EMBERÖLÉSEK SZÁMA,
AMI ÉVES SZINTEN KÖRÜLBELÜL 700 ÁLDOZATOT JELENT.
A KUTATÁSOK JELENTŐS, FAJI ALAPÚ ELTÉRÉST TALÁLTAK:
A FEHÉR AMERIKAIAK NAGYOBB ESÉLLYEL HIVATKOZNAK SIKERESEN ÖNVÉDELEMRE,
FŐLEG AKKOR, HA AZ ÁLDOZAT FEKETE.
Esküdtek!
Önök kiválasztásra és felesketésre kerültek
mint az esküdtszék tagjai Florida állam Susan Louise Lorincz elleni perében.
Susan Lorincz ellen lőfegyverrel elkövetett emberölés a vád.
Láttad Isaac és Izzy édesanyját a kilincs felé nyúlni?
Nem.
Hallottad valaha Isaac és Izzy édesanyjától,
hogy „Megöllek”?
Nem.
Hallottad akár egyszer is Isaac és Izzy édesanyját azt mondani,
azt, hogy „megöllek”?
Nem, uram.
Volt korábban lövöldözés a környéken?
- Tiltakozom. Nem releváns. - Igen.
Helyt adok.
Ez egy műanyag jelzés, nem igazi tábla,
ami a boltban kapható, kis fémlábakkal.
Értem.
MAGÁNTERÜLET
Ms. Owens tehát aznap éjjel azt mondta Susan Lorincznek:
„Ha megint rászállsz a gyerekeimre, velem gyűlik meg a bajod”?
- Igen? - Így van.
Megtiltotta ezt valaha személyesen bármelyik gyereknek?
Nem.
És miért nem?
- Az nem az én tulajdonom. - Értem.
Egyes helyszín, 12. kép.
- Ez közeli kép a korcsolyákról? - Igen.
Nem tudom, hol van. Én a házban vagyok. Nem nyitottam neki ajtót.
Érkezésünkkor a helyszín kész káosz volt.
Az áldozat a földön feküdt, és többen állították, hogy meglőtték.
Látott-e az ajtó külső oldalán látható sérülést a golyónyomon kívül?
Semmi számottevőt.
Talált-e bármi fontos tárgyat a szemetesben,
a hármas jelzés alatt?
- Két lőfegyvert. - Értem.
Ez a lőfegyver.
Ha a bizonyítékok ellentmondanak a vallomásának,
az nem fest jó képet önről.
Alkalmazott kényszerítést vagy erőszakot a második, június 6-i kihallgatáson?
Nem, uram.
…csak két perccel az első hívás bontása után.
Vagyis az, amit az imént elmondott, két perc alatt zajlott le az ajtajánál.
Az esküdteknek egyetlen kérdésre kell felelniük.
Észszerű döntés volt-e lövést leadni
a csukott és kulcsra zárt, reteszzáras fémajtón át valakire,
aki odakint kopog és kiabál?
Ez a végső kérdés.
ÖNVÉDELEM BIZONYÍTÁSI TEHER
Ha a skála bármely pontján van a véleményük, a pirosat kivéve,
akkor fel kell menteniük Susan Lorinczet.
Teremszolga, olvassa fel az ítéletet!
Első vádpont.
Mi, az esküdtek, a vádlottat az első vádpontban,
vagyis emberölésben bűnösnek találjuk.
Kétséget kizáróan bizonyította az állam,
hogy a vádlott az események során lőfegyvert használt?
Igen, ez az egybehangzó véleményünk. 2024. augusztus 16.
Ms. Lorincz, az esküdtek bűnösnek találták lőfegyverrel elkövetett emberölésben.
Őrizetben marad a Marion megyei fogdában, óvadék kiszabása nélkül.
- Köszönöm. Sok szerencsét! - Köszönjük. Elmehetünk?
- Igen. - Köszönjük.
Hála az égnek!
2024. NOVEMBER 25-ÉN SUSAN LORINCZET 25 ÉV BÖRTÖNBÜNTETÉSRE ÍTÉLTÉK
AJIKE OWENS MEGGYILKOLÁSÁÉRT.
AZ ELJÁRÓ BÍRÓ SZERINT LORINCZ
NEM FÉLELEMBŐL, HANEM INDULATBÓL LŐTT.
AJIKE OWENS HAGYATÉKÁNAK - ISAACNEK, ISRAELNEK, AFRIKÁNAK ÉS TITUSNAK
A feliratot fordította: Kisházi Viktória