Downloaded from YTS.LT
Official YIFY movies site: YTS.LT
Коли робиш фото на плівку…
завжди є якась таємниця.
Але ти завжди знаєш, чого ти не фотографував.
8 ЧЕРВНЯ 1972 РОКУ
МІСЦЕ: ТРЕНГ БАНГ
50 КМ НА ПІВНІЧНИЙ ЗАХІД ВІД САЙГОНА
ПІВДЕННОВ'ЄТНАМСЬКІ БОМБАРДУВАЛЬНИКИ «А1 СКАЙРЕЙДЕР» МАЛИ НАКАЗ ЗНИЩИТИ ВОРОГА
Після двох вильотів стало очевидно, що «Скайрейдери» вибрали неправильну ціль
і бомбили свої позиції.
Здалеку ми бачили, як військові Південного В'єтнаму
перебігали шосе, щоб сховатися.
Вони жестами запрошували групу цивільних приєднатися до них.
Саме тоді «Скайрейдери» здійснили третій виліт.
Вони скинули чотири каністри з напалмом на цивільних і військових.
Через кілька хвилин ми, журналісти, які спостерігали,
почали обережно рухатися по дорозі і зайшли в дим.
Нас чекали жахливі картини.
У чорному диму я побачив жінку, яка бігла першою.
ГОВОРИТЬ НІК УТ ШТАТНИЙ ФОТОГРАФ ASSOCIATED PRESS
Потім жінку, що несла дитину.
Вона кричала: «Допоможіть моєму онукові».
Її зупинили журналісти,
хлопчик помер через секунду після того, як я зробив фото.
Однією з перших ми побачили
дівчинку років дев'яти, що бігла по дорозі.
На ній не було одягу.
Мабуть, вона його зірвала, коли він спалахнув.
Крізь камеру я бачив, як дівчинка розкинула руки й бігла.
НІК УТ ФОТОГРАФ
Я її сфотографував.
Коли вона пробігала повз мене, я бачив, як у неї відлущується шкіра,
бо тіло сильно обгоріло.
Я сказав: «Не хочу більше її фотографувати. Думаю, вона скоро помре.
Такою була картина, яку бачило п'ятеро чи шестеро фотографі тієї миті.
А через 24 години це фото побачив мільярд людей.
У В'ЄТНАМІ ХВОРОБА - ЦЕ ВІЙНА
Його друкували по всьому світу. Цей шокуючий образ
закарбувався у свідомості американців.
ЩО НЕ ТАК ІЗ ЦИМ ФОТО?
Для Ніка це премія Пулітцера.
Пулітцерівська премія
і премія World Press Photo 1973 року.
Пані та панове, Нік Ут.
Відомий фотограф AP.
- Нік Ут. - Нік Ут.
Одна з найвпливовіших і найвпізнаваніших фотографій в історії.
Це було 35 років тому.
Сорок років минуло.
П'ятдесятиріччя культового фото.
Папа Франциск особисто зустрівся з жінкою, відомою як Напалмова дівчинка,
і фотожурналістом, чия робота перетворила їх
на символи миру.
Як можна примиритися з чимось, що є таким трагічним, але принесло славу?
Удачі.
Шановний Ґері, я ніс цей тягар останні 50 років
і не говорив про це публічно.
Я працював фоторедактором AP у Сайгоні в 1972 році
під час створення знаменитого фото Ніка Ута «Дівчинка і напалм».
Простіше кажучи, Нік не зробив це знамените фото.
Насправді його зробив стрингер, чи фрилансер.
Ця історія складніша, ніж здається.
Час очистити совість.
СТРИНГЕР: ЛЮДИНА, ЩО ЗРОБИЛА ЗНІМОК
ҐЕРІ НАЙТ ФОТОЖУРНАЛІСТ, ФОНД VII
Я був фотографом-фрилансером 20 років. Це дуже нестабільне життя.
У тебе є лише авторство твоєї роботи.
Це твій дохід і спадщина.
АРЛЬ, ФРАНЦІЯ
Деякі фотографії перевершують усі інші.
Вони щось увіковічнюють.
Вони представляють історію, мить часу
на такому рівні, до якого інші фото просто не дотягують.
Важко пояснити, але це розумієш, коли бачиш.
Якось у грудні 2022 року
я отримав імейл від Карла Робінсона.
Я ніс цей тягар останні 50 років.
Простіше кажучи,
Нік не зробив те знамените фото.
Це серйозне звинувачення.
І я був приголомшений.
Він був фоторедактором AP. Він був у кімнаті.
Наче повторюваний кошмар.
І він написав: «Я готовий розповісти свою історію.
Я готовий поділитися нею зі світом. І я прошу вашої допомоги».
Фото Кім Фук,
мабуть, найсимволічніше, найвідоміше фото війни всіх часів.
Це як святий Ґрааль,
і думка, що це фото зробив хтось інший, а не Нік Ут,
була жахливою.
Я подумав,
що це звинувачення точно вимагає розслідування.
Воно може виявитися неправдивим. Можливо, ми ніколи не дізнаємося.
Але це питання точно вимагає відповіді.
МІСТО ХОШИМІН
Треба було поговорити з Карлом.
Це серйозні звинувачення.
І хоч у нас є спільні друзі,
я не знав Карла особисто.
Чи повірив би я йому? Чи це була просто давня образа?
Вітаю, Карле.
- Як справи? - Радий вас бачити.
Усе моє минуле прямо переді мною.
Без жартів.
Карле, згадаймо Тренг Банг 8 червня 1972 року.
ПОСІБНИК З ВИСВІТЛЕННЯ НОВИН У В'ЄТНАМІ
Розкажіть, як починався ваш день?
КАРЛ РОБІНСОН ФОТОРЕДАКТОР, AP, САЙГОН
Я приходив на роботу о 7:30 ранку, переглядав нічні телеграми
й перші звіти про те, що треба висвітлити.
Ми в AP не чули, що щось сталося в Тренг Бангу.
Ми навіть не знали, що щось відбувається поза Сайгоном.
Ви всі були в Сайгоні.
Що сталося, коли ви повернулися з обіду в той день?
Я повернувся трохи пізніше, ніж зазвичай, десь о третій.
Горст Фаас і Пітер Арнетт ще обідали в готелі «Рояль»,
а Джексон уже проявив плівку.
Джексон сказав: «Поглянь на це».
Там було фото голої дівчинки,
що біжить по дорозі.
І нашою першою реакцією було: «Це не можна використовувати».
Ми ніколи не показуємо фронтальне оголення дітей.
Я переглянув плівку.
Я перевірив підписи, хто що зняв.
У нас була подвійна система реєстрації у шкільному зошиті.
У нас було чотири рулони плівки. Була плівка Ніка Ута
і двох інших стрингерів, наскільки я пам'ятаю.
Повне фронтальне фото було від стрингера. Я перевірив ім'я.
Було фото Ніка Ута,
там дівчинка, що бігла, була показана збоку,
і я вибрав саме його, бо воно було пристойнішим.
І ось тоді Горст Фаас повернувся з обіду.
Горст Фаас, легендарний фотограф AP.
ГОРСТ ФААС, ГОЛОВНИЙ ФОТОРЕДАКТОР У ПІВДЕННІЙ АЗІЇ, AP 1962-1974
Його можна було назвати здоровилом. Він був справжнім профі.
Лабораторія, яку він облаштував в офісі Associated Press,
була світового рівня.
Але він був суворим керівником.
Усі старалися не дратувати Горста. Він був запальний.
Фото лежало прямо на столі.
Він його побачив і каже: «Беремо це».
Не було сумнівів. Він приймав рішення. Він був начальником.
Тоді я почав складати опис.
Я майже закінчив. Було готово чотири рядки.
Ми писали «STF-слеш», якщо фото від штатного фотографа.
А якщо від стрингера - «STR-слеш».
І я подивився у блокнот.
І Горст Фаас, який стояв біля мене, сказав:
«Нік Ут. Хай буде Нік Ут.
Штатний фотограф».
«Хай буде Нік Ут». Це були його слова.
І ці слова переслідують мене все життя.
Але чому ви не заперечили Горсту й не сказали «ні»?
Це… Це мене мучить усе життя, чесно.
Я завдячував роботою
Горсту Фаасу.
Я був одружений три роки, і в нас було двоє дітей.
Це була моя робота.
Це був мій заробіток.
Я не сперечався. Я просто зробив це.
І тепер я завжди відчуваю сором за те,
що мені забракло сміливості.
Це відчуття розриває мене.
Ви маєте рацію, це винуватість.
Пам'ятаю, він повернувся того вечора дуже пізно.
Він був засмучений.
І він постійно говорив про ту дівчинку…
КІМ-ДУНГ РОБІНСОН ДРУЖИНА КАРЛА
…з опіками й усім іншим.
Пам'ятаю, він сказав,
що Горст попросив його помістити ім'я Ніка Ута на підписі до фото.
Але це фото зробив не Нік Ут, а хтось інший.
І був дуже засмучений.
Це все, що я пам'ятаю.
Коли я приходила в офіс,
в'єтнамці часто зі мною говорили.
І що вони казали?
Казали: «Це фото не Ніка Ута».
Можна сказати, що то було відомо
всім в'єтнамським фотографам?
Карле, ми переглянули ці фото
й можемо ідентифікувати більшість людей на них:
ось команда NBC, Нік Ут.
Але на цих фото є і хтось інший.
Я ніколи не бачив фотографій авторства…
Ти знаєш, хто це?
Підозрюю, що це може бути чоловік, якого ми шукаємо.
Ваша гіпотеза, що цей чоловік - стрингер,
який сфотографував Кім Фук в анфас.
Саме так.
Незнайомий стрингер. Він не був частиною нашої регулярної армії стрингерів.
Я не знав того імені,
тому не запам'ятав.
Минуло 50 років, мені скоро буде 80.
Поки я живий, я дуже хочу
знайти того фотографа
і просто перепросити.
Я знаю, що вибачення недостатньо,
але хоча б відновити справедливість.
Думаю, вибачення - це найкраще, що я можу зробити на цьому етапі.
- Мабуть, єдине, що ви можете зробити. - Так.
Статус Ніка Ута як фотографа так само відомий, як і фото.
THROUGH OUR EYES VIETNAM (2023) СЬЮЗАН ГАНТЕР
Розкинула руки отак і бігла.
Тоді я підбіг і…
Брат Ніка Хюн Тхань Мі був актором і фотографом,
він загинув у відрядженні для AP в 1965 році.
Історія сільського хлопця,
який вийшов з тіні талановитого старшого брата…
AP тепер моя сім'я.
…і здобув Пулітцерівську премію у 21 рік,
це легенда.
Легенда, яку AP просуває вже 50 років,
у тому числі в книзі та фільмі From Hell to Hollywood.
Я приїхав у Лос-Анджелес у 1977 році.
Я подивився на Голлівуд і сказав: «Боже. В'єтнам і Голлівуд - велика різниця».
Від природи він має талант знайти потрібний ракурс,
щоб зробити фото.
Знесення цієї легенди - це переписування історії.
Якщо не Нік Ут зробив те фото, то хто?
Тут був офіс AP. Ось тут.
ФІОНА ТЕРНЕР ТЕРРІ ЛІХШТЕЙН, РЕПОРТЕРКИ
Це майже неможливо.
Ми ніяк не зможемо знайти цього чоловіка.
У нас немає інформації, хто він.
Ми не знаємо, чи він живий,
чи він досі у В'єтнамі, чи він за кордоном.
Я працював тут набагато пізніше,
тому не знав тих людей.
Він не знає нікого з AP.
Він знає лише клуб фотографів.
МУЗЕЙ ЖЕРТВ ВІЙНИ
Мене звати Ле Ван, я журналістка, живу в Хошиміні.
Ця історія пробудила мою цікавість.
Але я не була впевнена, правда це чи ні.
Я хотіла знати: якщо це правда,
як це можна було приховувати стільки років?
Коли пан Карл сказав, що хоче знайти справжнього автора фото
й перепросити його,
він надіслав мені
кілька фотографій людини,
яку він вважав автором фото.
Після цього я почала пошуки.
- Доброго ранку. Як справи? - Радий тебе бачити. Як ти?
Моє покоління завжди намагалося дотягнутися до рівня титанічних
фотографів В'єтнаму.
Фотоспадщина AP у В'єтнамі ґрунтується на чотирьох Пулітцерах.
Монах, що здійснив самоспалення, Малкольма Брауна,
фоторепортаж Горста Фааса 1964 року,
страта в'єтконгівців Едді Адамса
і фото дев'ятирічної дівчинки,
що тікає від напалму в Тренг Бангу.
ТРЕНГ БАНГ В'ЄТНАМ
Вона вибігла з храму на дорогу, на середину…
ХО ТХІ ХЬЄН КУЗИНА КІМ ФУК 12 РОКІВ У 1972 Р.
…вони всі бігли там, де ми зараз.
Перші бомбардування були в цьому районі, потім і в інших.
ХО ВАН БАК КУЗЕН КІМ ФУК 11 РОКІВ У 1972 Р.
Це був перший напад.
Це напалм, що спалив дітей?
- Так, напалм. - Так.
Це я з родиною Кім Фук.
Ось Кім Фук. Там.
Уся сім'я. Це теж рідні.
Це ви тут?
А ви де? Ви тут.
- І тут. - Так, це я.
Тут моя сестра вела мого брата.
Було багато криків.
Я зберігав спокій
і зняв частинки бомби,
які прилипли, як пригорілий рис.
То де ви були, коли впала бомба?
Я бігла. Коли я бігла,
бомба впала.
Я бігла з підрозділом номер 25, а Кім Фук була з бабусею, тому вона обгоріла.
То ви вибігли з Кім Фук?
Ми бігли разом. Різні групи з різних боків мосту
бігли, падали, кричали.
І побігли до журналістів?
Ви розуміли, хто такі журналісти
і що вони робили? Ви знали, що вони журналісти?
Ні, я не знала й не знала, хто фотографував.
Тоді були зроблені останні фото.
Поранені діти пішли або їх відвезли до лікарні.
Ви пам'ятаєте, як це сталося?
Як діти потрапили до лікарні?
Зокрема, як Кім Фук потрапила до лікарні?
- Я бачила, як її посадили в машину. - Хто посадив її в машину?
Люди навколо допомагали одне одному й посадили її.
Ким вони були?
Там було багато людей.
- Цивільні чи військові? - Цивільні посадили її в машину.
Тоді кожного, хто виглядав охайно, був білий чи світлошкірий,
ми вважали американцем.
Ми сказали: «Хай вони її заберуть і врятують». І це правда. Її врятували.
Баку, це той чоловік,
що відвіз Кім Фук до лікарні?
Ні.
То був просто добре вдягнений цивільний.
Це все, що ми пам'ятаємо.
Минуле є минуле. Відпустіть його.
Добре, дякую.
Пані та панове, Нік Ут.
Добрий вечір, пані та панове.
Вона б не вижила.
Вони вижила лише тому, що Нік відклав камеру
й відвіз її до лікарні.
Я підняв її, посадив у службовий фургон,
і всі діти всередині
всю дорогу плакали, 40 чи 35 хвилин.
Ми зупинилися біля лікарні Ку Чі.
Я показав прескартку, і це допомогло.
Її одразу прийняли.
Це фото сильно вплинуло на історію моєї країни.
Фото «Дівчинка і напалм»
допомогло антивоєнному руху у В'єтнамі.
І це було дуже важливо для в'єтнамців,
які пережили довгий воєнний період болю і втрат.
Саме тому
людина, яка змогла донести цю мить і цей образ до всього світу,
є героєм в'єтнамської історії.
САЙГОН 1970 РІК
Я бачив усю в'єтнамську війну, можна сказати, з 1968 року
на чорно-білій плівці.
Думаю, сторонні не розуміли,
якою конкурентною була сайгонська преса.
Там було понад тисячу акредитованих журналістів
з усього світу.
Якщо ти чув про важливу битву…
ДЖОН СВЕЙН КОРЕСПОНДЕНТ AFP
…ти вставав рано-вранці, щоб першим сісти на гелікоптер, який летить туди.
Найкраще, коли поруч не було представників AP чи Reuters.
Журналісти носили почесне звання майора.
МОРТ РОЗЕНБЛЮМ РЕПОРТЕР, AP
Якщо ти хотів сісти на гелікоптер, а в черзі стояв капітан,
можна було послати його нахрін.
Для молодого журналіста то були справжні пригоди.
Зізнаюся, мене тоді більше цікавили пригоди,
ніж вплив війни на людей.
Але з часом я почав розуміти, наскільки це жахливо.
Під час операції було вбито 53 ворога.
Затримано 856 підозрюваних.
Серед журналістів було своєрідне братерство, удень вони ходили на завдання,
можливо, на бойові зіткнення…
ТОМ ФОКС ЖУРНАЛІСТ-ФРИЛАНСЕР «НЬЮ-ЙОРК ТАЙМС»
…а вечорами поверталися,
повністю відмежовані від людських страждань.
То був справжній сюрреалізм:
по всьому місті було чути стрілянину,
а ми сиділи й спостерігали,
попиваючи джин з тоніком.
Ми з Карлом були друзями, але ми були з іншого кола.
Ми були місцевими працівниками.
У нас обох були дружини-в'єтнамки.
Ми ходили вечорами
на пиво
й спілкувалися з в'єтнамцями.
І ми обидва поважали
багату в'єтнамську культуру
і вразливість людей.
Офіс Associated Press був чудовою школою.
Це чудове місце для навчання, і я навчався.
Великодній наступ почався в березні-квітні 1972 року,
коли багато наземних військ США вже було виведено.
У рамках поступового згортання
західні агентства новин скорочували штат.
У той час я був фоторедактором.
Коли почався наступ, у нас не вистачало працівників, так?
У нас були проблеми, можна сказати.
Ми програли UPI.
Горст Фаас повернувся з Сингапуру і по суті робив фото для мене.
Там були ключові фігури прескорпусу Сайгона.
Горст Фаас, який був легендарною особистістю.
Його слово було законом в AP.
Він працював з Пітером Арнеттом та іншими лауреатами Пулітцера,
це мало значення.
Горст був міцним чоловіком з чудовим баварським акцентом,
він немало пив, добре їв, був чудовим фотографом.
Ніщо не заважало йому зробити добре фото.
У нас була команда західних і кілька в'єтнамських штатних фотографів,
а ще була армія стрингерів Фааса,
фрилансерів, повсюди.
Вони покладалися на в'єтнамських фотографів,
що виходили в поле на кілька днів поспіль, навантажені плівкою,
а поверталися через тиждень чи два.
Здебільшого то були фотографи армії Південного В'єтнаму,
які хотіли трохи заробити й віддавали нам плівки.
Ми друкували чеки, брали їхній підпис,
а потім віддали секретарці в офісі, щоб заплатити їм зелені.
Двадцятку зелених.
Карле, ця фотографія,
у який момент в офісі AP
зрозуміли, що являє собою ця фотографія?
Негайна реакція поступила наступного ранку,
коли фотографію було оприлюднено й на неї почали реагувати.
Тоді ми зрозуміли, що це буде сенсація.
Діти на цій фотографії
сьогодні стали жертвами ВПС Південного В'єтнаму.
НАЛЬОТИ НА ПІВНІЧНИЙ В'ЄТНАМ
АМЕРИКА ТРОЩИТЬ ПІВНІЧНИЙ В'ЄТНАМ
Раз, два, три, чотири! Ніякої війни!
НІЯКИХ ДІТЕЙ З НАПАЛМОМ!
Цікаво, чи це було виставою.
Могло бути,
бо вони зробили фото дівчинки без одягу.
І влаштували через це сильний галас.
Це фото не справило сильного впливу на тогочасний В'єтнам.
Якщо - і це не факт…
ПОСОЛ БУЙ ТХЕ ГІАНГ КОЛИШНІЙ ПОСОЛ В'ЄТНАМУ В ООН
…ми отримали новину про дівчинку, що постраждала від напалмових бомб,
це була подробиця,
яка не привернула нічию увагу.
Це було менш важливо,
ніж новини про, скажімо,
одного, десятьох, ста, навіть тисячу загиблих за день.
Здається, мені подзвонив Карл,
попросив зайти в офіс AP й допомогти знайти когось у лікарні.
AP вимагала продовження,
і мені довелося шукати цю Напалмову дівчинку,
хай де вона була.
І Нік Ут не сказав: «Я поїду з вами».
Він не сказав нам в офісі, де вона була.
Том Фокс та інший наш штатний фотограф,
ми втрьох поїхали на мотоциклах.
Я точно пам'ятаю, що знайшов Кім Фук,
біля її ліжка стояв Карл.
Вона була повністю перев'язана,
оточена сіткою,
і вона була притомна.
Я був обурений
і зворушений цією трагедією
і запахом.
Від неї тхнуло паленим м'ясом,
це було дуже-дуже важко.
Дуже важко.
ДІВЧИНКА З ОПІКАМИ ВІД НАПАЛМУ ОДУЖУЄ В ЛІКАРНІ
Через Тома я взяв інтерв'ю в її батька й дізнався всю історію.
МАТИ Й БАТЬКО БУЛИ БІЛЯ ЇЇ ЛІЖКА.
Таких історій, як В'єтнам, більше не було. У В'єтнамі ми щось втратили.
Карле, де ви дізналися ім'я стрингера?
У 2010 році в нас була зустріч «Старі газетярі В'єтнаму».
На «Старих газетярах» Карл розкрився з того боку, про який ми не підозрювали.
Моя дружина Кім-Дунг
сиділа з військовим фотографом з Сайгона,
який чув це ім'я.
Зустріч була масштабною, усім було про що поговорити.
Здалеку Нік Ут бачив, як ми щось показували,
а потім хтось інший сказав мені: «Чула про новенького?
Тепер ми знаємо його ім'я».
Можете повторити ім'я?
- Нге. - Нге.
Дуже рідкісне в'єтнамське ім'я.
Знайти стрингера буде важко,
бо ці події сталися дуже давно.
Люди, які могли б його знати, або померли,
або переселилися в іншу країну, і їхнє місцезнаходження невідоме.
Коли ми написали пост у фейсбуку, інформація була дуже туманною.
ЙОГО ЗВУТЬ НГЕ
ДЕ ПАН НГЕ ЗАРАЗ
Тож я не покладала великих надій.
«Ґері, я був радий поговорити вчора,
але мій адвокат порадив мені не виступати у фільмі.
Вибачте, я постійно відмовляюся, ви тиснете,
але я не можу зробити нічого більше».
Таке розчарування.
Другий західний журналіст, до якого ми звернулися,
погодився на інтерв'ю, а потім відмовився.
Хто, на нашу думку, стояв на дорозі того дня?
На цій фотографії, яку AP приписує Ніку Уту,
ми ідентифікували знімальну групу NBC,
британську команду ITN,
репортера «Нью-Йорк таймс»,
репортера «Чикаго триб'юн»
і кількох, на нашу думку, позаштатних чи військових фотографів.
Для тих, хто щойно приєднався:
зі мною Девід Бернетт, всесвітньо відомий фотожурналіст.
Девід Бернетт був і в Тренг Бангу…
ДЕВІД БЕРНЕТТ ФОТОЖУРНАЛІСТ
…і в офісі AP того дня.
Усі думають, що це я праворуч.
- Це не ви? Гаразд. - Ні, це не я.
Девід неодноразово казав, що не сумнівається, що Нік зробив фото.
Ми бачили людей, що вибігали з диму
по дорозі до нас,
Нік і ще один журналіст
одразу побігли назустріч.
Мені треба було 30 секунд, щоб зарядити плівку.
І за ці 30 секунд Нікі зробив фото.
Але Девід визнавав, що не бачив, хто зробив фото.
Пам'ятаю, я був у кабінеті фотовідділу AP,
коли технік вийшов з маленьким мокрим відбитком 5x7,
а Горст Фаас просто подивився
і сказав: «Добра робота, Нік Ут. Надішліть це».
Так само Пітер Арнетт завжди каже:
«Я був в офісі AP. Я знаю, що сталося».
Але Пітер не був свідком того, що сталося у фотокімнаті.
Свідків того, що сталося у фотокімнаті, дуже мало.
Підривати авторитет AP у В'єтнамі,
підривати авторитет Горста Фааса - це серйозно.
І вся їхня спадщина пов'язана з тією пам'яттю.
А що з в'єтнамцями, які не розмовляли з нами?
У нас є хлопці з NBC.
Во Суу і Тран Ван Тан.
- Во Суу відмовився? - Во Суу відмовився.
Якось я подзвонив тому *** й запитав.
ГОВОРИТЬ ФОТОГРАФ-ФРИЛАНСЕР
А він мені: «Поговори з Карлом. Він каже правду. Це все, що він казав».
- Гаразд. - Він не вдавався в деталі.
Уся історія не про те,
що Нік украв фото.
А про те, що сталося з Ніком.
З ним не консультувалися, так? Наскільки нам відомо від Карла.
Йому це приписали. Тобто його підставили.
Йому кинули гарячий камінь.
Він багато в чому теж жертва.
І ми повинні ставитися до нього з гідністю й повагою, так?
ШАНОВНИЙ НІКУ,
ВИ ПОГОДИТЕСЯ ДАТИ МЕНІ ІНТЕРВ'Ю
- Террі? - Так.
Отже, «Скайрейдери» скидають напалм сюди.
Ми бачимо групу журналістів тут, вибухи тут.
Ми бачимо тут Ніка Ута з сумками для камер і пончо.
І його шолом.
Дуже помітний.
І він завжди казав, що бабуся вийшла першою,
а цей чоловік несе другу дитину.
І ось це фото,
а це наступний кадр.
Оце фото Ніка Ута.
Але цікаво,
що воно зроблене з боку Сайгона,
обличчям до диму.
А потім ряд фотографів з іншого боку.
Діти пробігли повз них.
А потім бачиш, кого ми тут бачимо?
Ми бачимо Ніка Ута,
але він стоїть не з групою ЗМІ,
яка зробила фото, як Кім Фук біжить по дорозі,
а тепер біжить у напрямі…
- У бік Сайгона, далі від храму. - Так.
Тож якщо показати цю послідовність…
Так.
…експертам-криміналістам…
Вони допоможуть нам визначити, хто з людей
був на позиції, щоб зробити те фото.
- З певною ймовірністю. - Так.
У Парижі є провідна група криміналістів Index Investigation,
вони зроблять дослідження.
Я ШУКАЮ КРИМІНАЛІСТІВ
Навіть якщо докази непереконливі,
той факт, що ви спробували, означає, що ви чесні, так?
Коли фотографія… Через дев'ять місяців, через рік,
коли фотограф здобув премію Пулітцера,
World Press Photo, премію Клубу зарубіжної преси,
хіба тоді не був би вдалий час для вас сказати правду?
Тоді, мабуть, було вже пізно.
Ми зам'яли справу.
- І не говорили про це. - Чому?
З Горстом Фаасом ніхто не хотів сперечатися.
Я був не в змозі підняти галас.
Нащо чекати, поки Горст помре?
Не можна сказати, що я чекав, поки він помре.
Я говорив про це приватно з багатьма людьми протягом років.
Горст Фаас був моїм начальником.
Я друкував підпис.
«STF-слеш ім'я…»
На зустрічі «Старих писак».
Я звернувся до Арнетта: «Не знаю, чи ти про це чув,
але ось як було».
Я вилив йому своє серце.
І ось що відповів Арнетт, Пітер Арнетт,
легендарний лауреат Пулітцерівської премії, кореспондент AP у В'єтнамі,
близький друг Горста:
«Дорогий Карле, чесно кажучи, я шокований твоєю історією.
Ти маєш розуміти, що AP з усіма ресурсами,
Горст і його численні друзі,
а також сам Нік Ут і його в'єтнамські партнери
зроблять усе можливе, щоб дискредитувати тебе і твої твердження,
оскаржити все, що ти кажеш».
Важкі слова.
Дивовижна реакція від Арнетта.
Яка там дата?
5 серпня 2009 року.
І знову в 2015 році
на громадському форумі ви отримали реакцію Арнетта.
«Керівництво AP в курсі
явно хибних приватних заяв Робінсона,
зроблених за останні кілька років,
і захищатиме репутацію Ніка на основі свідчень очевидців
і журналів AP того періоду, якщо він вирішить виступити публічно».
Пітер Арнетт стверджує,
що вище керівництво AP в курсі ваших звинувачень.
- Вони зв'язувалися з вами? - Ні.
Вони зі мною не зв'язувалися.
Ви не думали зв'язатися з Ніком
й обговорити це безпосередньо з ним?
Коли Нік офіційно пішов з AP,
я надіслав йому особистий імейл:
«Май на увазі, що я знаю справжню історію.
Може, просто підеш зі сцени і спокійно житимеш на пенсії?»
Але він не зупинявся.
Гадаю, як в'єтнамець,
він мав би бути значно скромнішим. Смиреннішим.
Що краще?
Що правильно?
ГОВОРИТЬ ТОМ ФОКС
Міф, оснований на несправедливості,
чи пошуки правди?
Є інший бік цієї історії,
що не береться до уваги:
а саме, що чоловік, який зробив фото,
з того для, коли він зробив фото,
був усунений з реальності.
Як він почувався?
І як почувалися його дружина й діти?
Ця історія заслуговує відновлення справедливості.
Один мій друг опублікував це у фейсбуці.
ТІНЬ ДАО ДРУГ, КОЛЕГА НГЕ
По-перше, я одразу впізнав це ім'я,
бо Нге - мій близький друг і колега.
І я прочитав цей допис
і побачив фото.
Я одразу зателефонував Нге і сказав…
ТХАН ДАО ДРУГ, КОЛЕГА НГЕ
«Нге, твою історію оприлюднено!»
Він спитав: «Справді? Мене хтось шукає?»
Він був дуже схвильований.
«Боже мій!
Дуже скоро люди дізнаються правду».
Ми могли лише чекати.
Але через три дні, через три чи чотири дні
після того, як ми опублікували пост у фейсбуці, я сиділа в кафе,
у мене задзвонив телефон, я відповіла.
Я назавжди запам'ятаю цю мить.
І я попросила повторити двічі.
Він сказав: «Ви шукали пана Нге.
Я Нге. Я той, кого ви шукаєте».
Тоді я зняла окуляри, опустила голову
і заплакала.
Він мав пробути у В'єтнамі ще місяць.
Я зрозуміла, що треба негайно їхати на зустріч.
ЛЕ ВАН ФІОНО, Я ЗНАЙШЛА ПАНА НГЕ
ЗАРАЗ ЇДУ НА ЗУСТРІЧ З НИМ
ФІОНА ЖАРТУЄШ!!
РОЗКАЖИ ДЕТАЛЬНІШЕ! ВІН ЖИВИЙ??
ЛЕ ВАН ТАК
ФІОНА І ВІН ЗРОБИВ ФОТО???
ТАК
ФІОНА ЯК ЦІКАВО!
БУДЬ ОБЕРЕЖНА, ЛИШЕ СТАВ ЗАПИТАННЯ. НЕ ДАВАЙ ІНФОРМАЦІЇ.
ТРЕБА ПІДТВЕРДИТИ, ЩО ЦЕ ВІН.
Він чекав на нас з раннього ранку,
почувши, що ми приїдемо.
Він нічого не їв, просто сидів і чекав.
Коли я побачила його, живу людину,
що стояла переді мною, літнього чоловіка,
важко описати,
що я відчувала в ту мить.
Яке фото - ваше?
Там оголена дівчинка, чий одяг згорів.
НГУЄН ТХАНЬ НГЕ
Яке згодом отримало Пулітцера?
Так, саме воно.
Нік Ут був зі мною на тому завданні.
Але не він зробив те фото.
Він зробив кілька знімків здалеку.
То фото було моє.
Агент AP прийняв це фото
і дав мені його надруковане на папері,
а також решту плівки.
Решту я віддав журналісту в Сайгоні.
Кому ви його продали?
Босу. Наступного дня я повернувся,
він дав мені фото на папері, отаке завбільшки,
дав 20 доларів і сказав: «Я беру це фото».
Я взяв 20 доларів
і пішов випити з друзями.
Ось і все.
Зазвичай коли агентства новин купували у вас фото,
вони згадували ваше ім'я при публікації?
Ні, рідко. Лише в особливих випадках.
Зазвичай після зйомок
я просто віддавав їм усю плівку.
У них так заведено, я не ставив це під сумнів.
Після зустрічі з Нге я була неймовірно рада.
Одного ранку я прокинувся і бачу новини у WhatsApp.
У нас є інтерв'ю з Нге, записане на айфон,
саме він зробив те фото.
Неймовірні новини.
Ми розповіли про наші пошуки Нге його дочці.
ПОВІДОМЛЕННЯ ДЖЕННІ
ШАНОВНА ДЖЕННІ, ДОЗВОЛЬТЕ ПРЕДСТАВИТИСЯ…
ВІДПОВІДЬ ДЖЕННІ: Я НЕ ЗНАЮ, З ЧОГО ПОЧАТИ…
Я ЧИТАЛА ВАШ ІМЕЙЛ ЗНОВУ Й ЗНОВУ.
НЕ ВІРИТЬСЯ, ЩО ЦЕ ВІДБУВАЄТЬСЯ З ТАТОМ. НАРЕШТІ МОЖНА РОЗПОВІСТИ ПРАВДУ!
ДЖЕННІ НГУЄН ДОЧКА НГЕ
Я подзвонила йому.
Спитала: «Як справи, тату?»
Він сказав: «Угадай що?
Ти не повіриш: хтось мене шукає.
Вони знають про моє фото».
Він сказав: «Я пішов з ними на обід. Мені розказали.
Вони хочуть зробити репортаж. Вони знають про мене і про все.
Можеш повірити?»
Те, що сталося потім, було дуже дивно і неймовірно.
Я написала пану Нге, щоб дізнатися, як він, і бути на зв'язку,
але не отримала відповіді
всю ніч і наступного ранку.
Наступного дня я знову спробувала подзвонити.
Я дзвонила всю ніч і весь ранок, але не отримала відповіді.
Я подзвонила йому знову, але він не відповів.
Я дзвонила й дзвонила.
Тож наступного дня я подзвонила знову.
На телефон відповіла подруга пана Нге
і сказала, що в нього стався інсульт.
Вона сказала, що він може впасти в кому, його стан важкий.
Усе дуже серйозно.
Це сильно мене
розчулило: я думала, як він лежить у лікарні,
бо життя і смерть такі нестабільні.
Я згадала те, що він мені сказав.
«Якщо в мене немає доказів, тоді я нуль,
тоді як інша людина - герой».
Мій батько
народився від коханки мого діда.
Він був небажаною дитиною,
тому його віддали сім'ї,
яка працював на моїх дідуся і бабусю
й дуже його любила.
Мій тато покинув село і поїхав у Сайгон.
Він вступив у школу фотографії.
Там він зустрів мою маму.
Вона була перукаркою по сусідству.
Вони одружилися й народили трьох дітей.
Він пішов до армії, але був там лише фотографом.
Армія відправила його на навчання в США,
і там він отримав сертифікат.
ДИПЛОМ ЗА УСПІШНЕ ЗАВЕРШЕННЯ
КУРСУ З РОБОТИ В ФОТОЛАБОРАТОРІЇ
Мене підвищили до лейтенанта,
бо я мав сертифікат з бюро ІПСО.
Я працював у фотовідділі збору інформації для новин.
Коли в 1975 році ви емігрували до США?
За місяць до приходу північнов'єтнамців.
Я працював у посольстві США,
а вони віддали перевагу людям, які відповідали за важливі завдання.
Я дуже чітко пам'ятаю,
як мій тато сказав:
«Діти, готуйтеся. Ми виїжджаємо».
Нам пояснили, що ми не у відпустці.
Ми покидаємо рідну країну.
Ось як ми сюди потрапили.
КАЛІФОРНІЯ 6 МІСЯЦІВ ПІСЛЯ ІНСУЛЬТУ НГЕ
- Привіт. - Привіт, Ґері.
- Вітаю. - Вітаю.
- Радий зустрічі. - Радий вас бачити.
Чудово виглядаєте. Як справи?
Гаразд. Усе гаразд. А у вас?
Дуже добре. Радий бачити вас у добрій формі.
Дуже радий.
- Чудово. - Так.
- Зайдемо? - Так, заходьте.
Після вас.
- Ви чудово виглядаєте. - Дякую. Дуже дякую.
Ходімо, Ґері.
Я попрошу вас згадати війну.
8 червня 1972 року.
Розкажіть, що ви робили
в той день і чому?
Один канал, точно не знаю який,
викликав мене на зйомки.
Казали, що в'єтконгівці вже зайшли в Тренг Банг.
Вони в храмі в Тренг Бангу.
На каналі не було водія.
Я сказав: «Я вмію водити».
Тоді я орендував машину і поїхав туди.
Коли я приїхав,
то побачив над головою літаки,
це вказувало на те, що буде біда.
Я покликав кількох хлопців і сказав:
«Для нас буде робота».
Я думав, там ховаються цивільні.
Потім літаки скинули дві бомби.
Оскільки це головна дорога, люди побіжать туди.
Тікати було більше нікуди.
Я все підготував заздалегідь.
Я помітив фотогенічність моменту
і просто зробив фото.
І мені вдалося зафіксувати цей момент,
і я знав, що зароблю грошей.
У мене…
Нге, це та камера, яку ви використовували того дня?
Так, це та камера. Це Pentax.
Так, об'єктив 50 мм.
Як завжди.
Коли ви знову побачили те фото?
Після того, як я його продав, через шість чи сім місяців.
Хтось в AP сказав мені:
«Твоє фото відправили в США.
Воно здобуло нагороди.
Хочеш подати скаргу?»
Я подумав: «У мене немає доказів.
Треба пошукати вдома».
Але дружина порвала надруковане фото, яке мені дав той тип,
і викинула.
Нге, тоді ви думали,
що імена на фото змінили помилково?
Чи, думаєте, це навмисно?
Ні, навмисно.
Я одразу зрозумів.
Так.
Це моя професія. Я знав.
Того дня Ут там був єдиним
штатним фотографом з AP.
Тому AP приписала це фото Уту.
Ви його бачили після цього, обговорювали цю тему?
Я з ним зустрічався, але не вітався, і він мене теж не вітав.
Я був засмучений.
Я багато працював,
а він вирішив забрати все.
Він отримав визнання. Він отримав нагороди.
Його прославляли у В'єтнамі.
Пам'ятаю, того дня тато прийшов додому,
сів, дістав з кишені плівку,
кинув сюди і сказав: «Я продав це сьогодні».
І кинув те фото на холодильник.
Коли тато пішов,
ми з молодшим братом
зайшли навшпиньки, перегорнули й подивилися,
і мій брат, молодший, він перший побачив це фото
й поклав його назад.
І тихо сказав: «Нічого не кажи».
А я: «Я маю побачити». Так?
Я зробила так само
й одразу поклала назад.
І ми подивилися одне на одного.
Ми були шоковані.
Вона приблизно мого віку.
І чому вона гола? І чому вона кричить?
Коли мама прибирала,
вона бурмотіла:
«Чому тато приніс таке фото додому?»
Порвала його й негайно викинула на смітник.
Пам'ятайте, що моя мама - традиційна в'єтнамська жінка.
Після цього тато запанікував.
Він казав: «Якби ти його не викинула,
я мав би якісь докази».
Він це повторював
і повторював,
поки вони не розлучилися.
- Ґері, будете щось їсти? - Звісно. Чудово. Дякую.
Коли ти народився, Ентоні?
- У 1961 році. - У 61-му.
ЕНТОНІ НГУЄН СИН НГЕ
Усе твоє дитинство припало на час війни, так?
- Так. - Так.
Ти проводив багато часу з Нге під час війни? Знаю, він працював.
Так, але завжди повертався, щоб я помив його машину.
- Я завжди мив його машину. - Ти мив батькову машину.
Ентоні, ми говорили про фото, яке зробив твій батько.
Що ти відчуваєш, дивлячись на це фото?
Щоразу, коли я бачу фото, я кажу собі: «Це фото зробив мій тато».
Ось і все.
Але з ним усе інакше.
У нього завжди були такі думки:
«Чому мене тоді ніхто не помітив? Це я. Це я зробив те фото».
- У нього це так. - Вибач.
Усе гаразд?
Ні.
Вибачте.
Це програшна битва.
Гадаю, він намагається витіснити це з голови,
типу: «Гаразд». Бо не буде…
МАЙКЛ КВІНТАНІЛЬЯ ЧОЛОВІК ДЖЕННІ
Ні допомоги, ні вороття.
Я ніяк не можу зрозуміти,
чому Нге віддали
надруковане фото, яке він зробив.
- Доказ того, що він зробив це фото. - Так.
Дати йому доказ того, що в нього забрали, -
це дуже дивно.
Так.
Для мене головне, що це несправедливість,
загальна несправедливість. Навряд чи так вчинили б
із західним фотографом в Америці, французом або англійцем.
Я думаю, вашого батька дійсно використали,
як багатьох фотографів
і багатьох журналістів-фрилансерів
з більшості країн глобального Півдня,
їх використовували і до, і після цього.
І я думаю, до цього треба привернути увагу.
Так. Знаєте що? Я постійно про це думаю.
Багато хто знає, що саме він зробив те фото.
Я знаю, мій дядько знає,
моя тітка,
усі його друзі, які працюють на CBS, NBC, -
усі знають.
Чому ніхто не має мужності сказати про це?
Який результат був би для вас бажаний?
Я хочу, щоб агентство AP розповіло правдиву
історію мого тата.
…тебе З днем народження, любий дідусю
З днем народження!
Ми з татом говорили про це
багато разів.
Якби людина, яка вчинила те, що вчинила,
зробила зізнання,
тоді всі дізналися б.
Але в принципі
цього не станеться.
Це неможливо.
Мій тато старіє.
Ніби янгол на Землі постукав у батькові двері
та сказав йому: «Настав час, коли я розповім про тебе правду».
Коли ми говорили з Нге,
ми дізналися, що до нього ніхто не звертався.
Він ні з ким не говорив.
На його історію ніхто не вплинув ззовні.
Він прожив тихе, скромне життя
в ідеальній ізоляції в Каліфорнії з родиною.
Це людина, яка все життя присвятила фото- та кіноіндустрії.
Він навчався на оператора.
НГУЄН ТХАНЬ НГЕ КІНООПЕРАТОР
Того дня
Нґе - найпрофесійніший, найкваліфікованіший військовий фотограф,
що стояв на тій дорозі.
ДЖЕННІ: ДОБРІ НОВИНИ. ДЯДЬКО ПОГОДИВСЯ НА ІНТЕРВ'Ю.
ДО РЕЧІ, МІЙ ДЯДЬКО БУВ ЗВУКОРЕЖИСЕРОМ ТОГО ДНЯ. ВІН БУВ ТАМ!
- Вітаю, Ґері. Як справи? - Радий вас бачити.
Знайомтеся з моїм дядьком.
- Приємно познайомитися, Тане. - Дякую, сер. Дякую.
Дякую. Приємно познайомитися.
Я був звукорежисером NBC News.
ТРАН ВАН ТАН ЗВУКОРЕЖИСЕР
- Так. - Багато років.
Так. А коли вийшли на пенсію?
Я пішов на пенсію, коли мені було 63.
- Так. - А тепер мені 92.
- Це просто неймовірно. - Так, дякую.
Коли ви знімали цю сцену,
коли було зроблено відому фотографію, хто був з вами на дорозі?
- Так, посеред дороги. - Так.
- І дівчинка підбігла до нас. - Так.
Я був посередині, тримав мікрофон.
А Нгуєн Тхань Нге зліва від мене фотографував дівчинку.
Нік Ут був там у той час?
- Ні. - Ні, ясно.
Тож коли ви покинули Тренг Банг, ви поїхали в Сайгон.
Сайгон.
І що ви зробили потім?
Після зйомок я сказав пану Нгуєну Тхань Нге,
що офіс AP поруч з нашим.
Покупцем плівки був пан Горст Фаас.
Я не знаю, як пишеться його ім'я англійською,
але всі називали його Горст Фаас.
Після проявлення плівки
він відрізав фото обгорілої дівчинки,
відклав і сказав: «Я куплю цю плівку».
Він також зробив мені
збільшення обгорілої дівчинки, фото 8х10 дюймів.
Тож, Тане, коли ви дізналися, що фото віддали Ніку Уту,
ви щось сказали комусь у той час?
Я нічого не сказав, бо…
ніхто…
не цікавився.
- А ще я найманий працівник. - Угу.
Я потребував грошей,
щоб утримувати родину.
І я не хотів проблем.
І я розумів, що голова офісу AP
і начальник мого підрозділу, і начальник нашої служби -
вони близькі друзі.
Я не міг відкрити рота.
Якщо мене звільнять, як житиме моя родина?
Я мусив мовчати…
- Розумію. - Понад 50 років.
Моя совість неспокійна.
Щоразу, коли я думаю про це, я не можу ні їсти, ні спати.
Я знову переживаю ту мить 50-річної давнини.
Того дня
правда, яку я придушував у собі,
обманюючи себе, залишила в моїй душі неспокій.
МІСТО ХОШИМІН
МУЗЕЙ ЖЕРТВ ВІЙНИ
Реквієм, виставка на пошану
усіх фотографів з В'єтнаму та з-за кордону,
які загинули під час війни,
була актом пам'яті.
Горст був рушійною силою цього проєкту.
Я знав Горста.
Він був складним, парадоксальним.
Жорстким, конкурентним.
Але й здатним на велике співчуття.
Брат Ута, Хюн Тхань Мі,
був одним із загиблих на завданнях AP.
Горст найняв Ніка, щоб у сім'ї залишився якийсь дохід.
Ви знаєте, чому Горст прийняв рішення
підписати фото іменем Ніка Ута?
Горст важко переживав смерть Мі,
думаю, це його спосіб ушанування.
Я розумію, чому Горст міг відчувати провину все життя
за те, що сталося. Він послав його на це завдання.
Це було звичайною практикою - віддавати стрингерам надруковані фото,
які AP купило в них?
Так, це було досить часто,
якщо був зайвий примірник. У цьому випадку їх було кілька.
Мене турбує от що:
якщо AP забрала фото
у стрингера
й підписала чужим іменем,
навіщо давати йому роздруківку,
тобто доказ наявності того фото?
Імовірно, це зробив Горст.
Це було дуже незвично, мушу сказати,
особливо після зміни імені автора.
Незвично, а може, він був упевнений, що Нге мовчатиме?
Саме так.
Фаас точно був упевненим у собі.
Нарешті Во Суу відповів.
Він і його брат Хюн були операторами телеканалів США
і зняли деякі культові кадри часів війни.
Во Суу не був у Транг Бенгу,
але він розумів, як влаштований світ фрилансерів.
ВО СУУ ОПЕРАТОР
Якщо ти був позаштатним військовим репортером,
ходив і робив фото,
ти потім передавав їх в AP.
Особливо військові, вони були бідні, розумієте.
Вони продавали фото, щоб заробити трохи грошей.
Слава не була важливою.
Це означає, що вони не зверталися до AP, щоб заявити права на фото,
бо вважали, що після оплати фото належали AP?
Так, це правила AP.
Тож багато фото
можуть бути зроблені іншими людьми.
Сталося саме так.
Що стосується фото Ніка Ута,
визначити справжнього автора дуже важко.
Нік Ут має знати, зробив він це фото чи ні.
Ми отримали внутрішній документ від AP.
Горст пояснює, як важко було
переконати нью-йоркський офіс підписати фото в'єтнамськими іменами.
Він каже:
«Американці кепкували з в'єтнамських імен.
Якщо їх не називали вузькоокими, то не сприймали серйозно,
бо в них були смішні імена».
Було небажання
віддати в'єтнамцям належне».
ПОВІДОМЛЕННЯ НІКУ УТУ ШАНОВНИЙ НІКУ, Я В САЙГОНІ
Я БАЧУ В СОЦМЕРЕЖАХ, ЩО ВИ ТЕЖ ТУТ.
Я ВАМ ПИСАВ КІЛЬКА МІСЯЦІВ ТОМУ… МИ МОЖЕМО ЗУСТРІТИСЯ?
О 13:00 У КАФЕ У ДВОРІ ГОТЕЛЮ?
Я БУДУ ТАМ ДО 14:00. З ПОВАГОЮ, ҐЕРІ
Вітаю, дякую, що відповіли.
Ми повідомляємо про підозри…
ДЗВІНОК В ASSOCIATED PRESS
…що Нік Ут не є автором
відомого фото, відзначеного Пулітцерівською премією.
Я б хотів співпрацювати з AP.
Я б хотів залучити вас до розслідування,
якщо нас пустять до архіву, ми поділимося інформацією з вами.
Так.
Але я хочу натиснути на AP, якщо можна,
бо колишні співробітники AP, не викривач, очевидно,
а інші люди, використовували назву AP, щоб приховати інформацію,
і вони сказали, що керівництво AP в курсі звинувачень
і дискредитуватиме викривача.
Так.
Дякую й бережіть себе. Дякую.
Вона просто хотіла дізнатися, що нам відомо,
і вона досить відкрита.
Вона сказала: «Я повинна повідомити начальству,
будемо на зв'язку».
Але вони не захищалися. Вони були дуже відкриті.
Поживемо - побачимо.
Відколи Карл розповів вам цю історію,
він написав книгу, де взагалі про це не згадував.
Так. Моя відповідь була дуже чіткою.
«Карле, ти маєш розповісти історію.
Ти маєш сказати правду».
Він був чесним з вами? Сказав: «У мене немає сил»?
- Слухайте… - Що він вам сказав?
По-перше, він сказав: «Мені не повірять».
Горст Фаас мертвий. Він сказав: «Це надто легко».
Люди завжди питають: «Чого ти чекав?
Ти опортуніст».
І він назвав усі причини,
і я не знаю, чи якоїсь з них було достатньо.
Мені цього було недостатньо. Я підштовхував його до цього.
І він послав мене чернетки справжньої історії
і сказав: «Почитай».
І тоді я сказав: «Це історія, яку ти маєш розповісти».
А потім я прочитав книгу,
там цього не було.
Я сказав: «Ти знову нечесний. Ти досі не кажеш правду».
І він надіслав мені цей лист 20 січня 2018 року.
«Любий Томе, чорт забирай.
Було б краще,
якби ти погодився з моїм варіантом історії про Ніка Ута.
Уся ця історія мене переслідує.
Я її ненавиджу.
Скільки разів,
як довго я ще прямуватиму
до кульмінаційного й публічного фіналу
як одноденна сенсація в "Нью-Йорк таймс",
роздратувавши майже кожного з моїх колишніх колег,
більшість з яких я ненавидів і в компанію яких не вписувався,
я, місцевий хлопець, найнятий з вулиці,
просто клятий фоторедактор?
З мене знущатимуться, так?»
Це змучений Карл
з демоном усередині, якого він намагається звільнити й не може,
і він злиться на мене за те, що я не хочу облишити цю тему.
І я старався,
але він мій друг.
Карл нічого не виграє, розповівши цю історію.
Насправді він усе втратить.
Гадаю, це…
Це доводить, що він
правдиве джерело.
Не можу уявити, що хтось вигадує історію,
яка переслідуватиме його решту життя.
Він намагається відігнати від себе цю думку, боротися з правдою.
Це сильна, переконлива темрява.
Ми отримали жахливі новини, що в Нге стався інсульт.
Ми не знали, що робити.
Я просто хотів зустрітися з ним і сказати: «Мені шкода».
Це те, що я особисто мусив зробити.
Вітаю, Нге.
- Вітаю. - Як справи?
Мені соромно, що ми вкрали твоє ім'я.
Я хочу перепросити.
Ти мій доказ,
а я - ваш доказ.
Одна коротка мить
зробила жертвами всіх нас.
Дякую, що підтримуєш мене весь цей час.
Це сумна історія.
Найдрібніший вчинок може мати величезні наслідки.
НІК УТ - ФОТОГРАФ AP СТРИНГЕР
БРАТИ ВО NBC
Можемо переглянути розповідь Ніка?
ПРИБУЛИ НА ДОРОГУ
Ось що він каже.
Він каже, що того ранку приїхав у фургоні AP
з водієм.
Я і ще один чоловік на ім'я Девід Бернетт з журналу «Тайм».
Я і в'єтнамець на ім'я Хоанг ван Доань,
позаштатний репортер для AP та UPI,
і був ще один чоловік, Нге, який був водієм для NBC.
Він не був зі ЗМІ.
Він був водієм для журналістів.
Він привіз мого друга Ле Фук Діня,
відеооператора, який зняв усю сцену вибуху.
Ніхто не заперечує, що він там був.
РОЗПОВІДЬ НІКА
Безперечно, він фотографував у той день.
Кім Фук завжди казала, що була в шоці й не може згадати інцидент.
Фотограф, який зробив моє фото, на жаль, я не пам'ятаю його обличчя.
«НІК, КІМ І НАПАЛМОВА ДІВЧИНКА»
Першою вибігла старенька пані,
щонайменше 70 років. Вона вибігла перша.
Потім вибігли діти.
ФОТО БАБУСІ/ДИТИНИ
Безперечно, він фотографував бабусю й дитину.
Бабусю й дитину, що помирала.
Він однозначно заявляє,
що зробив знамените фото після того, як сфотографував бабусю?
- Так. - Це його послідовність.
ФОТО ДІТЕЙ
- Його послідовність. - Так.
Я щойно зробив фото. Я дивився у видошукач
і раптом побачив дівчинку,
що бігла, розкинувши руки, і запитав себе:
«Чому вона не одягнена?»
Довелося підбігти до неї та зробити фото.
І, згідно з розповіддю Ніка,
він зробив фото на свою Leica.
Він використовує 35-міліметровий об'єктив, який у нього був.
Потім він облив її водою.
- Усі пішли. - Так.
І він відвіз Кім, дівчинку,
і її брата до лікарні Ку Чі,
до найближчої лікарні, у фургоні AP, він казав це багато разів.
Саме тоді вибіг дядько Кім Фук
і спитав, чи можу я відвезти дітей до лікарні.
У мене був фургон. Я відчинив двері.
Я взяв Кім Фук на руки й поклав на підлогу машини,
її спина сильно обгоріла, вона не могла на неї спиратися.
Тоді застрибнуло ще троє дітей.
Однак у документальному фільмі 1984 року
мати Кім Фук розповідає іншу історію.
КІМ ФУК (1984) (VARA TELEVISION/ICARUS FILMS)
Вона сильно обгоріла. Ми не знали, як її врятувати.
Дядько біг, він ніс її на спині.
Він відніс її до Бек Ха, Ку Чі.
Звідти її забрали літаком у дитячу лікарню.
- Так. - Ясно.
Нік стверджує, що потім їде в AP,
іде в темну кімнату, щоб проявити плівку з Джексоном.
А Карл каже, що Ніка там не було, коли він приїхав,
і що Нік прийшов пізніше в цивільному.
- Горст каже: «Молодець, Ніку». - «Добре попрацював». Так.
«Ти добре попрацював». Так каже Девід Бернетт.
ПАРИЖ
- Рада нарешті познайомитися. - Взаємно.
- Вітаю. - Привіт, Фіоно. Як справи?
- Радий знайомству. - Вітаю, Ґері.
- Радий вас бачити.
Розповімо про процес і методи, які ми використали…
ФРАНЧЕСКО СЕБРЕГОНДІ НАДАВ ЖОФФЕ
…для аналізу кадрів, якими ви поділилися з нами,
після переплетення різних ниток і підказок,
гадаю, з'являється цілісна картина.
Ми почали з огляду фотографій і відео, які ви нам надали,
все це зняли репортери в Тренг Бангу того дня.
Ми використали супутниковий знімок листопада 1972 року
для ознайомлення з територією
й почали накладати фото на супутниковий знімок…
ХРАМ КАО ДАЙ
…щоб точно визначити, де було зроблено кожне фото.
ГОЛОВНА ДОРОГА
БЛОКПОСТ
Послідовність, яка нас цікавить,
починається з падіння й вибуху напалмових бомб
біля храму Као Дай у Тренг Бангу.
Цей момент був зафіксований на відео британською командою ITN.
ХРАМ КАО ДАЙ
На фотографії, зробленій одразу після цього,
видно групу репортерів біля блокпоста й мосту.
Ось ця локація на супутниковому знімку.
БЛОКПОСТ
Вони стоять обличчям до храму,
десь за 500 метрів, чи третину милі, звідти.
Це перше фото, де ми бачимо Кім Фук
серед групи інших дітей.
Вони вибігають з поля на головну дорогу
в супроводі солдатів.
Позаду них ми бачимо ґрунтову доріжку, перпендикулярну головній дорозі,
це збігається з оцим місцем на супутниковому знімку.
Наступне доступне фото відоме як «Дівчинка і напалм».
Кім Фук та інші діти йдуть по головній дорозі,
віддаляючись від храму й місця вибуху.
На основі візуальних перехресних посилань
ми визначили приблизну позицію фотографа на дорозі,
як видно на нашій 3D-моделі.
Оригінальний негатив фото підтверджує, що наступний знімок
зробив той самий фотограф, який зробив фото «Дівчинка і напалм».
Наступні кадри дітей - з новин ITN.
Коли вони біжать по дорозі,
є відео, як вони біжать повз журналістів.
Оператор хекає, біжачи за Кім Фук.
На цьому кадрі з відео ITN
ми бачимо Кім Фук і ще одну дитину позаду.
Лицем до них стоять дві людини.
Людина праворуч робить зворотний знімок
групи дітей перед шеренгою репортерів.
Серед них можна впізнати трьох кінооператорів, двох звукорежисерів
і праворуч одного фотографа з камерою,
якого ми ідентифікували як стрингера.
Ці репортери стоять на дорозі, дуже недалеко від місця,
де кілька секунд тому було зроблено фото «Дівчинка і напалм».
На кадрі з відео ITN в ту саму мить
бачимо ще одну фігуру на задньому плані,
що підходить ззаду
і, здається, несе апаратуру.
Після склеювання
на відео ITN ми бачимо
Кім Фук великим планом, коли журналісти дають їй води.
Далека фігура з апаратурою тепер ближче.
Ця людина в шоломі, здається, тримає камеру.
Цей момент також був зафіксований
фотографом, який наближався здалеку.
Цю фотографію AP приписує Ніку Уту.
Ще одне фото - це сцена одразу після того.
Кім Фук досі стоїть перед операторами ITN.
Фігуру, що дивиться на них, видно в кадрі ліворуч.
Це людина в шоломі з тканинною биркою,
сорочці з короткими рукавами, з правої руки звисає куртка.
Його вигляд збігається з виглядом фотографа,
що наближається здалеку на відео ITN.
На наступному зображенні
видно ту саму людину, коли вона робить фото.
Швидше за все, цю фотографію Кім Фук
AP також приписує Ніку Уту.
Нарешті є зворотній кадр цієї ж сцени,
де ми точно можемо ідентифікувати Ніка Ута
як фотографа в шоломі, який несе апаратуру
і якого ми вперше побачили на відстані на відео ITN.
Переглянувши цей запис, ми можемо встановити,
що через кілька секунд після того, як було зроблено фото «Дівчинка і напалм»,
Нік Ут з'являється на значній відстані від дітей, що біжать,
він іде до них з протилежного боку.
Отже, можна зробити висновок: дуже малоймовірно,
що Нік Ут зробив фото «Дівчинка і напалм».
Цілком нелогічно,
що через кілька секунд після того, як було зроблено фото,
він стояв так далеко й повертався,
якщо він був людиною, що зробила фото в ту мить.
Отже, у нас є
два чоловіки, які стверджують, що зробили фото.
- Угу. - Лише два.
Один з них - Нік Ут,
а другий - Нге, стрингер.
Оскільки ви кажете,
що Нік Ут не був там, звідки можна було зробити те фото,
отже, єдина людина, яка була на тому місці, звідки можна зробити фото,
і стверджує, що зробила фото, - це той стрингер.
- Правильно. - Угу.
У нашій моделі, у віртуальних камерах,
швидше за все, фото «Дівчинка і напалм»
було зроблено на камеру 50 мм.
Принаймні віртуальна камера, наша модель, свідчить про це.
Так.
А стрингер Нге використовував 50-міліметровий об'єктив на Pentax.
Неймовірно.
- Дякую. - Дякую.
Щодо фото бабусі з дитиною,
якщо подивитися на дим на тлі,
можна помітити, що він значно менш щільний,
ніж у серії фотографій, коли Кім Фук іде дорогою.
Це означає, що фото бабусі,
скоріш за все, було зроблено після фото «Дівчинка і напалм».
Ми знайшли ще одну підказку на записах ITN, коли камера стежить за бабусею.
Ми бачимо в натовпі на КПП фігуру голої на вигляд дівчинки,
ймовірно, самої Кім Фук,
вона разом з іншими дітьми стоїть праворуч,
тобто вони там були раніше, ніж бабуся.
Через кілька секунд після того, як було зроблено фото «Дівчинка і напалм»,
Нік Ут з'являється на відстані від дітей.
САНТЬЯГО ЛІОН КОНСУЛЬТАНТ ФОНДУ VII
Це Нік Ут.
- Тож… - Отже, він надто далеко.
Дивіться, звідки він іде.
Він зовсім не на тій позиції.
Відомо, що для фотографа позиція - це головне.
Не можна зробити знімок, якщо тебе там немає.
А його там немає, і ми це знаємо,
бо бачимо, що він надто далеко й не міг там бути.
Нік Ут, ми знаємо, де його фото.
Чоловік з UPI, ми знаємо, де його фото.
Як щодо цього чоловіка?
Так?
Ні в кого немає його фото.
Дивовижно.
Будуть люди, які все ще стверджуватимуть, що Нік зробив це фото.
Але щоб вірити в це,
доведеться не вірити всьому, що сказав Карл,
не вірити стрингеру,
не вірити його дітям.
Цікаво, навіщо Горст чи хтось із AP дав йому знімок,
який він поклав на холодильник.
Доведеться не вірити доказам на фото, на відео.
Доведеться не вірити всьому й усім, а вірити лише Ніку.
Або Арнетту, який вірить, що Нік зробив фото,
бо Горст йому сказав, що Нік зробив фото.
Усі докази - зі слів Горста.
Ви як колишній директор фотовідділу AP
дуже добре розумієте, з чим ми зіткнулися.
Якщо ми підемо з цим в AP, що це означає для іміджу?
Що це означає для AP?
Ніхто не стверджує, що фото неправдиве.
- Так. - Так?
Тож правдивість і сила цього образу безсумнівні.
Права AP на публікацію цього фото безсумнівні.
Будуть наслідки.
Будуть наслідки для багатьох людей,
які палко захищали цей погляд.
Так.
Можна сказати, що в'єтнамці беруть під контроль розповідь
про те, що сталося в їхній країні,
й борються
з нав'язаною думкою про те,
хто зробив цей знімок.
Непросто спростувати погляд,
що так довго перебував у колективній свідомості.
Як Нік Ут зможе зізнатися
і сказати: «Думаю, це помилка. Не я зробив це фото»?
З плином часу цей погляд вкорінюється ще глибше,
зробити це стає ще важче.
Це треба зробити або тепер, або ніколи.
Для Нге
це справедливість.
Справедливість.
Сильне слово.
Гадаю, AP старається цього не визнавати,
і мені важко повірити,
що, отримавши ці докази, вони не виступатимуть проти.
ЛОНДОН
AP ПОГОДЖУЄТЬСЯ НА ЗУСТРІЧ, ЩОБ ОБГОВОРИТИ НАШІ ВИСНОВКИ.
Це не для протоколу, тож я не можу говорити багато,
але я вважаю, що ми вчинили правильно,
зустрівшись з AP.
Чи AP вчинить правильно, ми ще побачимо.
6 ТРАВНЯ 2025 РОКУ AP ОПУБЛІКУВАЛА ВЛАСНЕ РОЗСЛІДУВАННЯ
ЩОДО АВТОРСТВА ФОТО НА СВОЄМУ САЙТІ.
Протягом 52 років Нік Ут вважався фотографом,
що зробив знімок «Дівчинка і напалм».
Однак нещодавні відкриття
ставлять під сумнів найбільше досягнення його фотокар'єри.
Культове фото опинилося в центрі скандалу, що посилюється.
Але чи справді це його фото?
Історія ймовірної узурпації, яка тривала 50 років.
РОЗСЛІДУВАННЯ ЗАЯВ ЩОДО ФОТОГРАФІЇ «ЖАХ ВІЙНИ»
У звіті AP стверджується, що
«сумнівний підпис буде видалено лише за умови безперечних доказів,
що людина, яка називає себе автором, не зробила фото».
Вони дійшли висновку, що справжнє авторство
«не можна точно довести через давнину подій,
смерть багатьох ключових учасників
і обмеження технологій.
Тому авторство фото залишиться як є».
У ЗВІТІ ПЕРЕРАХОВАНО ПРИЧИНИ, ЧОМУ AP ПІДТРИМУЄ АВТОРСТВО НІКА УТА,
У ТОМУ ЧИСЛІ СВІДЧЕННЯ КІЛЬКОХ ОЧЕВИДЦІВ.
ПІТЕР АРНЕТТ І ДЕВІД БЕРНЕТТ ВІДМОВИЛИСЯ ВІД ІНТЕРВ'Ю,
АЛЕ СТВЕРДЖУЮТЬ, ЩО ФОТО ЗРОБИВ НІК УТ.
AP ТАКОЖ СУМНІВАЄТЬСЯ У ДОСТОВІРНОСТІ СЛІВ КАРЛА РОБІНСОНА.
В АНАЛІЗІ СЦЕН ВИКОРИСТОВУЄТЬСЯ НЕТОЧНА ГРАФІКА
НАЙВАЖЛИВІШЕ, У РОЗСЛІДУВАННІ AP ЗАЗНАЧЕНО:
«НАВРЯД ЧИ ЦЕ ВІДОМЕ ФОТО БУЛО ЗРОБЛЕНО НА КАМЕРУ LEICA».
Так, це та камера. Це був Pentax, так.
ДАЛІ У ЗВІТІ: «МОЖЛИВО, ВОНО ЗРОБЛЕНО НА КАМЕРУ PENTAX».
«AP ПОВНІСТЮ НЕ ВІДКИДАЄ, ЩО НІК УТ НЕ ЗРОБИВ ЦЕ ФОТО».
ГОВОРИТЬ ФРАНЧЕСКО СЕБРЕГОНДІ
Використовуючи матеріали зі звіту AP, ми можемо уточнити наші висновки.
Спочатку ми проаналізували фото Девіда Бернетта.
Нік Ут з'являється на передньому плані,
коли Кім Фук ще в полі біля головної дороги.
Телефотооб'єктив стискає перспективу,
фігури здаються ближчими, ніж вони є.
Огорожа з колючого дроту біля Ута
вказує, що він досі на КПП.
Тобто за 170 метрів від місця,
де скоро буде зроблено фото «Дівчинка і напалм».
У цей момент
Кім Фук перебуває лише за 60 метрів від того місця.
Фотографія Бернетта свідчить: щоб Ут зміг зробити відомий знімок,
він мусив пробігти втричі довшу відстань,
ніж пробігла Кім Фук за той самий короткий проміжок часу.
Далі ми перевірили трисекундний відеозапис NBC,
знятий відразу після фото «Дівчинка і напалм».
Ретельний аналіз калюж на дорозі на різних зображеннях
дозволяє нам визначити рух Кім Фук.
З того місця, де вона була на фото «Дівчинка і напалм»,
вона пробігла десь 40 метрів по дорозі
на момент, коли її видно ззаду в цьому кадрі відеозапису ITN.
З огляду на її ймовірну швидкість,
минуло близько 15 секунд після знаменитого фото.
Тривимірна реконструкція цього кадру вказує, що Нік Ут
перебував на відстані близько 50 метрів від операторів ITN у ту мить.
Тобто через 15 секунд після того, як було зроблено фото,
Ута видно на відстані 75 метрів,
або 250 футів, від місця, де була знята «Дівчинка і напалм».
Він досі йде по дорозі з протилежного боку.
Щоб Нік Ут міг зробити це фото,
йому довелося б швидко пробігти 170 метрів вниз по дорозі
зі своєї позиції на блокпосту,
потім швидко відбігти назад на 75 метрів,
обернутися
і, нарешті, через кілька секунд
спокійно підійти назад до місця події.
Цей сценарій цілком неправдоподібний.
WORLD PRESS PHOTO, ЩО ПРИСУДЖУЄ НАЙВАЖЛИВІШУ МІЖНАРОДНУ ФОТОПРЕМІЮ,
ЗАМОВИЛО ВЛАСНЕ РОЗСЛІДУВАННЯ.
ФОТО РОКУ WORLD PRESS PHOTO 1973 РІК
Нове дослідження стверджує, що Нік Ут не є автором культової фотографії,
і це спонукало до глибоких роздумів у World Press Photo.
Було проведено розслідування.
Запрошую директорку фонду World Press Photo,
Джуману Ель Зейн Хурі, на сцену.
Аплодисменти, будь ласка.
Згідно з нашими процедурами оцінювання і з нашими цінностями,
ми не можемо через наявні сумніви…
ДЖУМАНА ЕЛЬ ЗЕЙН ХУРІ ВИКОНАВЧИЙ ДИРЕКТОР WORLD PRESS PHOTO
…стверджувати, що автор фото - Нік Ут.
Ми призупинили визнання авторства
Ніка Ута.
Ми вважаємо, що авторство дуже важливе.
Ми вважаємо, що правда дуже важлива.
Ми вважаємо, що точність дуже важлива.
І ми вважаємо, що наша публіка й наша спільнота
заслуговує, особливо в сучасному світі…
УПЕРШЕ ЗА 70-РІЧНУ ІСТОРІЮ ОРГАНІЗАЦІЇ
АВТОРСТВО ФОТОГРАФІЇ-ПЕРЕМОЖЦЯ ТИМЧАСОВО НЕ ВИЗНАЄТЬСЯ.
Те, що ми вважаємо офіційними свідченнями,
часто сформовано владою, а не поглядом.
Навіть сильно вкорінені історії заслуговують на повторний розгляд.
Багато в'єтнамських фотографів і репортерів працювало анонімно
під час війни у В'єтнамі.
Не з власного вибору,
а тому, що їхня робота була приписана іншим.
Вони погоджувалися, бо не мали вибору.
Вони були аутсайдерами у своїй країні і знали, що ніхто не послухає.
Моя мама померла дев'ять років тому.
Кілька тижнів тому я думала про неї
й вирішила переглянути
вміст червоної скриньки в маминій шафі.
І останнє, що я побачила…
шматок старої газети,
акуратно вирізаний і складений.
Культова фотографія,
яку мама викинула багато років тому.
Але вона зберегла газетне фото,
вона зберігала його таємно,
мовчки.
Мовчання - це не правда,
і з роками тиша ставала гучнішою.
Пам'ять зазнає впливу часу і не є досконалою.
Але те, хто натиснув на кнопку, важливо не лише для спадку однієї людини,
це показує, кого пам'ятатимуть,
а кого зітруть з історії.
Коли правдою нехтують,
суспільство занепадає.
Правда є правда.
Її не можна скрутити чи порвати.
Бо якщо так, це вже не правда, і ми втратимо моральний компас.
Через 50 років,
надіюся, люди бачитимуть в'єтнамських дітей не такими, як на цьому фото,
а на яскравіших, щасливіших фото.
Надіюся, що правду
буде повернено на законне місце,
а сам Нік Ут знайде полегшення і спокій.
НІК УТ НЕ ВІДРЕАГУВАВ НА ЧИСЛЕННІ ПРОХАННЯ ПРО ІНТЕРВ'Ю.
ВІН ВІДКИДАЄ ВСІ ЗВИНУВАЧЕННЯ.
ВІН НАПОЛЕГЛИВО СТВЕРДЖУЄ, ЩО ЗРОБИВ ФОТО
І ВІДВІЗ ФАН ТХІ КІМ ФУК ДО ЛІКАРНІ.
ВІН ТАКОЖ СКАЗАВ AP, ЩО НОСИВ PENTAX БРАТА
З СОБОЮ ВСЮДИ.
ЙОГО АДВОКАТ СКАЗАВ, ЩО УТ ЗРОБИВ ФОТО БАБУСІ ПІСЛЯ КІМ ФУК.
«ВІН БУВ СПАНТЕЛИЧЕНИЙ ХАОТИЧНИМИ ПОДІЯМИ ТОГО ДНЯ».
НІК УТ КАЖЕ, ЩО ОЧЕВИДЦІ ПІДТВЕРДЖУЮТЬ ЙОГО АВТОРСТВО І ДІЇ В ТОЙ ДЕНЬ.
ЗА СЛОВАМИ АДВОКАТА, AP «ПІДТВЕРДЖУЄ АВТОРСТВО ФОТО».
«ВІН УПЕВНЕНИЙ У СВОЇЙ ПРАВОТІ З ТІЄЇ МИТІ, ЯК ЗРОБИВ ФОТО».
ФАН ТХІ КІМ ФУК КАЖЕ, ЩО «НЕ МАЄ СПОГАДІВ ПРО ТІ ХВИЛИНИ».
ВОНА ЗАЯВЛЯЄ, ЩО ОЧЕВИДЦІ, У ТОМУ ЧИСЛІ ЇЇ ДЯДЬКО,
СТВЕРДЖУЮТЬ, ЩО НІК УТ ЗРОБИВ ФОТО
І ВІДВІЗ ЇЇ ДО ЛІКАРНІ. ВОНА В ЦЕ ВІРИТЬ.
СЬОГОДНІ КІМ ФУК ПРОДОВЖУЄ РОБОТУ
ЯК ПОСОЛ МИРУ ЮНЕСКО І ЗАХИЩАЄ ЖЕРТВ ВІЙНИ.
Фото дев'ятирічної дівчинки на ім'я Фан Тхі Кім Фук
і чотирьох інших дітей, що біжать до фотографа,
палаючи й кричачи, у червні 1972 року,
яке стало одним з найважливіших фото за всю історію,
зробив, на мою думку,
чоловік на ім'я Нгуєн Тхань Нге.
КОМУ: РЕДАКТОР@ НАДІСЛАТИ
Я замовчував цю правду понад 50 років.
Це я зробив той знімок.
Тепер у мене є голос.
В'ЄТНАМСЬКІ ФОТОГРАФИ АМЕРИКАНСЬКОЇ ВІЙНИ У В'ЄТНАМІ
ТА ХОРОБРІ СТРИНГЕРИ ВІЙН СЬОГОДЕННЯ,
ЦЕЙ ФІЛЬМ ПРИСВЯЧУЄТЬСЯ ВАМ.
СТРИНГЕР: ЛЮДИНА, ЩО ЗРОБИЛА ЗНІМОК
Переклад субтитрів: Сергій Волоконецький