Downloaded from YTS.LT
Official YIFY movies site: YTS.LT
Kjenner du historien om Silyan?
Bestefar fortalte meg en legende fra 1600-tallet, kanskje tidligere.
Det var en gang en gutt som bodde i Makedonia.
Familien hans eide mye land,
og de produserte mat til hele landsbyen.
Men gutten likte ikke det tunge arbeidet der.
Han drømte om å reise langt vekk.
Til et sted han kunne få et bedre liv.
Da han sa til faren at han ville forlate landsbyen,
ble faren så sint at han kastet en forbannelse over sønnen:
"Jeg håper du blir til en fugl, så jeg aldri ser deg igjen!"
Da farens ord var sagt,
åpnet himmelen seg, og Silyan ble truffet av lynet!
Og slik ble Silyan til en stork.
EN FILM AV TAMARA KOTEVSKA
Skal jeg lage en krone til deg?
Gjerne det.
La oss sette på et par til.
Og nå er du som...
...en konge. Se så kjekk du er!
Et kyss, dronning.
- Kjenner du igjen sangen? - Det er favorittsangen min.
Det stemmer!
Husker du da du tok meg med på første date på din families drueåker?
Hvordan kan jeg glemme det? Vi spiste druer i smug.
- Det var den beste tiden i mitt liv! - Hvorfor?
Fordi familien min ikke hadde druer.
Husker du hva jeg ga deg?
- Jeg husker ikke. - Agurker!
Hvis toppen faller av, elsker du meg. Ellers gjør du det ikke.
Med fingeren.
Du elsker meg virkelig.
Landsbyen Češinovo
Med den største storkebestanden i Nord-Makedonia
Silyan ble ikke godtatt av storkene fordi han var annerledes enn dem.
Men han hørte ikke hjemme blant menneskene heller.
Han var veldig ensom.
"Far, jeg er her! Se på meg!" ville han så gjerne si til ham.
Men istedenfor ord kom det bare klapring fra nebbet hans.
Kom igjen, la oss male ferdig!
Bra jobba! Du har blitt proff, Ace.
Gi bestefar mørtel, vennen. Hun jobber så hardt!
Her, bestefar!
Hun jobber hardt, for dette blir rommet hennes.
Gi bestefar en murstein til.
Bra jobba, vesla! Rommet ditt blir det fineste i huset.
Legg mursteinen her.
Skal jeg sette den her?
Fra vinduet kan du se på babystorkene. Se på de storkene!
Ser du dem der oppe?
De bygger hus, akkurat som vi.
Vi bygger med murstein, og de bygger med grener og gress.
Jeg overlater gjerne huset til deg og datteren min, Aleksandra.
Vi er glade for å være her.
Helt der borte.
Jeg bygde andre etasje i huset til sønnen min.
Vet du hvor såret jeg er over at han flyttet herfra? Han forlot oss.
Faren visste ikke at sønnen fortsatt var i landsbyen, veldig nær ham.
Men Silyan måtte akseptere livet som stork for alltid.
Se den lille musa!
Løp, løp, løp!
La oss ta ham!
Kom igjen!
- Jorda gir mye. - Veldig fruktbar.
Hjelp bestefar å finne poteter!
Det er mer der borte!
Seks kilo her.
Kom igjen, hardtarbeidende folk!
- I år har vi rekord. - Paprikaene er store.
Alle må smake.
Spis med bare hendene.
Det er årets siste innhøsting.
Neste år blir det mer enn i år.
Dobrošinci bondemarked
- La meg vise deg. - Jeg vil ha de største.
- Seks hundre gram. - Hva syns du?
Den er ikke stor nok.
Det er for dyrt.
- Hvorfor ler du? - Kom igjen.
Jobber vi gratis? Vet du hvor mye arbeid dette er?
Vis pengene nå. Du blir ikke fattigere.
250 denarer.
Bosilovo bondemarked
Sjekk selv at jeg ikke lurer deg.
- Er den umoden? - Nei.
15 denarer per kg.
- Sikker på den ikke er umoden? - Det er den ikke.
13 denarer per kg.
- Jeg så noen selge dem for åtte. - Åtte denarer? Skal si du er morsom!
Jeg hiver dem før jeg selger for åtte!
Vi kan jo begynne å gi dem bort!
- Her er penger! - Ikke den summen!
- Hvor mye da? - Prisen jeg ba om!
Gi meg 5 poser for 50 denarer! Det er 350!
Jeg vil ikke snakke med deg!
Du har ingen rett til å gi ham penger! Jeg kom først!
Jeg må også brødfø familien min! Jeg har jobbet hardt.
Jeg vil ha med noe til familien min.
Jeg vil ikke ha pengene deres!
Jeg gir dere ikke paprikaen min heller!
Du mistet ditt beste tilbud!
- Markedet er snart slutt. - Nei da, ingen har solgt noe.
Kom igjen, bestefar.
Jeg vet ikke hva vi skal gjøre.
Ikke vær redd. Året er foran oss. Vi har flere avlinger å selge.
- Ingenting går glatt. - Tro meg! Vi har tobakk, kål...
- Alt er forgjeves. - Det vil lønne seg, tro meg.
Statlig innkjøpssenter av tobakk
Den er også klasse to. To kasser er klasse to, resten klasse tre.
- Nei. - Gi ham avtalt pris før planting.
Se den gule fargen. Det er rent gull!
Ok, da. Ta det med hjem!
Selg det i gullbutikken om det er gull!
Jeg er enig, det er fin tobakk, men for klasse to.
Ikke tale om. Du har ikke sett finere tobakk enn denne.
Beklager, men myndighetene har strammet inn politikken.
Mål den på tabellen.
- Hvor skal jeg plassere den? - Jeg skal vise deg hvor.
Første klasse!
Du tok bare de beste bladene. De er ikke nok.
Alle er sånn!
Neste år planter vi ikke mer.
Nå er det nok.
Nei, vi tar det tilbake.
Vet du hvor mye arbeid det er å høste tobakk?
Et tonn gjødsel koster 1300 denarer. En liter bensin koster 1200 denarer.
Du burde tenke på hva du gjør!
Du vil miste alle bøndene dine!
Tre tonn usolgte poteter.
Hva skal vi gjøre nå?
Alt kommer til å råtne.
Da må vi kaste det i søpla.
Alt arbeidet var forgjeves.
Bøndene er sinte.
De mener myndighetene lar grossistene utnytte arbeidet deres.
Prisene endres etter grossistenes innfall.
Bøndene annonserer en blokade på hovedveien.
Bønder er ikke slaver!
Det var 300 bondefamilier i landsbyen vår, nå er det knapt 50.
- Vi kan ikke leve med disse prisene! - Vi blokkerer hovedveien i dag.
Ned med myndighetene!
Vi gir dere ikke noe som helst!
Vi jobbet forgjeves!
Vi blokkerer veien med frukten av vårt harde arbeid!
Trekk unna!
Rettferdighet for bøndene!
- Snakker du tysk? - Litt.
- Bitte schön. - Bitte schön.
- Meine Herren. - Meine Herren.
- Auf Wiedersehen. - Auf Wiedersehen.
- Det betyr "på gjensyn". - Ok. Auf Wiedersehen.
Hvis noen vil bestille en sandwich, kyllingburger...
Den typiske McDonald's-maten.
Jeg er ikke så kjent med de sandwichene selv.
Du blir ansatt for å selge dem.
Jeg har skaffet jobb i Tyskland til over 500 familier.
Jeg hjalp alle jeg kunne.
Ingenting kan gå galt fra min side, jeg lover.
Jeg dro til Tyskland, jobbet hardt, kom tilbake og bygde denne gården.
Hadde jeg blitt her, ville jeg aldri hatt denne luksusen.
Jeg bygde alt dette med mine egne hender.
Jeg sørget for sikkerhet for barna og familien min.
- Jeg antar at dere har barn? - Ja.
Tenk på fremtiden deres.
Storkeflokken måtte migrere sørover for å finne mat.
Silyan ville ikke forlate landsbyen, men han hadde ikke noe valg.
Han dro med frykten for at han aldri kom til å forsones med faren.
Ilina. Har du glemt bestefar og bestemor?
- Du har allerede glemt oss. - Ilina.
- Ilina! - Internett virker ikke.
Her er hun! La meg se deg, vennen!
Bestemors skjønne dukke.
Hun har blitt så stor.
- Hvordan går det med dere? - Bare bra. Det er kaldt.
Kommer lønnen presis?
Du vil ikke tro det! De har betalt til rett tid tre måneder på rad.
- Det er topp! - Ja.
Hvorfor er Ane sint?
Jeg er ikke det.
Ikke si det. Jeg kan føle det herfra.
Ane, er det kaldt der?
Det er kaldt.
Vet du hvor dyr barnehagen er her? Hele lønnen vår går til det.
Men Ace sa nettopp at alt er topp.
Ikke hør på Ace! Vi gir bort alle sparepengene våre!
Vi er alene og sparer ingen penger.
Du må komme, mamma.
Iallfall en stund, til vi har tjent litt.
Du må komme og passe Ilina.
Vær så snill...
Bestefar!
Jana, jeg satte dem på koking. Hva nå? Skal jeg ha gurkemeie i kjelen?
Ja, du kan bruke gurkemeie.
Men når du baker dem, ikke nå.
Skal jeg ha salt og krydder i vannet?
Nei, etterpå. Bare kok dem nå.
Vask dem først!
Bra jobba. Kok dem opp nå.
- Bestefar, se på Ilinas nye leke. - La meg se.
Vil du komme og besøke bestefar?
Ilina, vil du dra tilbake til bestefar?
TOMT TIL SALGS: 3500 EURO
VINRANKER TIL SALGS: 6000 EURO
TOMT TIL SALGS: 2000 EURO
Det er ikke sånn det gjøres.
Sett den lavere.
- Ikke sånn. - Er det sånn?
Der er to hull.
Vri den rundt. Du ødelegger den ikke.
Vet du hvor jeg fikk den fra? Barna kom med den fra Østerrike.
Har noen funnet gull med en sånn før?
Det er jeg sikker på.
La oss ikke grave forgjeves.
Noen folk har funnet skatter.
- Vet du hvordan du skrur den på? - Her.
Den knappen er til gull, den til kobber.
De pleide å gjemme gull i veggene i de gamle husene.
- Hva kostet den, Iljo? - 600 euro.
Da må vi bare finne seks gullmynter for å dekke det.
Jeg tror den ga utslag.
Prøv på denne siden.
Er du sikker på at huset er forlatt? Hvor er eieren?
Han flyttet til Tyskland. Han kommer ikke tilbake.
- Hva gjør sønnene dine der? - Vanja jobber med "ekspresslevering".
- Og Goran? - Han jobber på en fabrikk.
- Skift? - Bare nattskift.
Så de er som fanger. De ser ikke dagslys.
Du er også koneløs, som jeg.
Jeg kan ikke klandre henne. Hun elsker dem. Hun vil hjelpe dem.
Hvem skal ta vare på deg nå?
Jeg klarer meg. Jeg kan ta vare på meg selv.
Det er bedre å ta vare på barnebarna enn meg.
- Hvor hengte den fyren seg? - Mannen ble igjen alene.
Familien hans forlot ham.
Han hengte seg fra denne bjelken.
Sånt skjer når familien forlater deg.
Hva fikk deg til å endre yrke som 60-åring?
Det var ikke min avgjørelse. Det går ikke bra med jordbruket.
Verken vannmelonene, maisen eller potetene.
- Hvor lenge har du vært bonde? - Siden jeg var 15, så i 45 år.
Hva skal sosialtjenesten gjøre med deg?
Jeg vet ikke, så jeg kom hit for å høre om du kan finne jobb til meg.
Å, Nikola. Du kan ikke pensjonere deg ennå, du er for ung.
Men du er for gammel til å starte i et nytt yrke.
Hvilke arbeidserfaringer har du?
Som bonde kjørte jeg tunge kjøretøy som traktorer.
- Kan du være sjåfør? - Jeg kan jobbe som sjåfør, ja.
- Hva slags førerkort har du? - Klasse A, B, C.
- Kan du kjøre bulldoser? - Ja.
Da våren kom, kom storkene tilbake til Makedonia.
Silyan gledet seg til å se foreldrene sine
og det glade livet i landsbyen sin.
Husker du da alle storkene hoppet bak traktorene våre?
Vi plantet, og de spiste.
De kom umiddelbart da de hørte lyden av traktoren.
De følger fortsatt lyden av traktoren.
Men se hva de spiser nå.
Så trist. Stakkars dyr.
Burde vi ikke grave våre egne graver ved siden av storkene?
Jo, men hvem skal dø først?
- Det er nok best at du dør først. - Hvorfor jeg?
For du kan ikke grave en stor nok grav for meg. Se så stor jeg er.
- Jeg er mindre, men sterkere! - Så du vil at jeg skal dø først?
Nei, du er yngre enn meg, du har livet foran deg.
"Far, er vi skjebnebestemt til å dø og aldri forsones?"
Silyan ville ikke godta den skjebnen.
Ser du hvor vingen er brukket?
Her. Jeg kjenner to klumper.
Ikke kast vekk tid. Ta den med til en veterinær i byen.
De vet hva de skal gjøre.
De har dyremottak for ville dyr.
For en vakker skapning.
Du er fin.
En stork?
Flytt esken.
- Hvilken vinge er skadet? - Den høyre.
Jeg ser hevelsen.
Dette er et vilt dyr, og vi vet ikke hva vi skal gjøre med det.
- Vi er ikke utdannet for ville dyr. - Vi får vanligvis ikke ville dyr hit.
- Det er første gang, faktisk. - Kan dere ta dere av den?
Jeg vet ikke hva jeg skal gjøre, eller hvordan den mates.
Hva er dette laget av?
"Monoprotein."
Vi prøver...
Slipp, slipp.
Nei, ikke kattemat.
Kanskje du kan ta ham midlertidig, så prøver vi å organisere noe?
Du kan ha fisk i en bøtte med vann.
Fiskene svømmer i bøtta, og han fanger dem.
Skal du ta med storken hjem nå?
Jeg ser deg ikke, Jana.
Ilina er sint på deg fordi du ikke kommer hit.
Kom, vennen, og se hva jeg fant!
Se den fine storken, vennen!
Jøss, for en fin stork!
Jeg vil dra dit!
- Jeg vil til bestefar! - Det skal vi en dag.
- Bestefar! - Han kommer, ikke vær redd.
- Bestefar! - Hei?
Har noen ringt om jordene?
Ingen har ringt. Det er en ødemark her. La meg se Ilina.
Hvorfor har de ikke det? Du bør senke prisene.
Hvis det er 3000, selg det for 2000. Er det 2000, selg for 1000.
Jeg skal tenke på det. Jeg ringer en annen gang om det.
Vi må selge dem. Vi trenger penger. Hva de enn gir, så gir de.
Fly til familien din nå.
Kom igjen, fly!
Dette var Europas største storkereir.
Det var så tungt at taket knakk.
Ta så mye du kan, så storken får det behagelig.
Vent, det er ikke nok.
Jeg var en god far. Jeg hjalp ham å stå på egne ben. Og å kjøpe bil.
- Spør han ikke om du trenger hjelp? - Nei, han har ikke vært her på årevis.
Han har ikke sett huset. Jeg bygde det til ham.
Hva kan jeg gjøre? Jeg er usynlig for ham.
Han vil uansett alltid være barnet ditt.
Hva så om han er barnet mitt?
Jeg overlater alt jeg har, til staten. Til kirken! Ingenting til ham.
Et barn kan gi opp foreldrene sine,
men en forelder kan aldri gi opp barnet sitt.
Jeg bryr meg ikke! Jeg finner en annen sønn.
Jeg har tre. Jeg kan låne deg en. Da blir du like lykkelig som meg.
Jeg kommer til å bli dårlig av å le! Jeg har ikke ledd på årevis.
Flytt den til venstre!
Denne kan falle fra et fly uten å knekke. Så sterk lagde vi den.
Silyan kan oppdra tre-fire barn i denne etasjen.
Hør her, jeg kan ikke gi deg det jordet for 1000.
Det er veldig lite. Gi i det minste 3000.
Når har du bursdag?
Skal jeg gi deg det i gave, kanskje?
Jeg har jobbet på jordene hele livet, og nå skal jeg gi deg det gratis.
To tusen er minimum!
Greit, jeg skal tenke på det.
Hei, Jana. Situasjonen er skremmende.
Bøndene helte bensin på avlingene og brente dem.
Hva sier du? Så trist og urovekkende!
De får mer penger fra forsikringen enn fra å jobbe med jorda!
Stakkars vinranker. At de har hjerte til å brenne dem!
De har gjort forfedrenes trær til aske.
Kommer familiene deres hjem til nyttår?
Nei, ingen kommer tilbake.
Men vi tre kan jo fortsatt feire. Hva så?
Godt nyttår!
Den som finner mynten i brødet,
skal være vert neste nyttår.
Se på de øynene. Som om han er et menneske.
Silyan tilbrakte mange søvnløse dager og netter...
...med å tenke på hvordan han skulle fortelle faren at han var i live.
Han bestemte seg for å stå foran faren for å se hva som ville skje.
Faren la merke til storken og begynte å snakke med ham:
"Stakkars fugl. Du er like ensom som meg.
Du har også mistet familien din.
Hjertet mitt verker, for jeg forbannet sønnen min og mistet ham."
Den gamle mannen visste ikke at dette var sønnen hans.
Han bestemte seg for å adoptere storken og ta vare på ham.
Og sånn kom Silyan endelig hjem etter så lang tid.
Faren sa til ham: "Fra i dag av skal vi bo sammen.
Du skal hjelpe meg å plante avlinger i jorda,
slik at vi har mat og overlever."
- Hallo. - Alt bra, kjære?
Ja. Hva er nytt med deg?
Jana, jeg vil ikke selge jordene.
Jeg kan ikke forlate dem. De har holdt oss i live i 60 år.
Hvordan skal du jobbe med jorda alene?
Det er det eneste jeg kan.
Jeg har sluttet på søppelfyllingen.
Kom tilbake hvis du vil. Hvis ikke godtar jeg det òg.
Og slik fant Silyan og faren fred med hverandre.
De gikk tilbake til å jobbe med jorda sammen.
Hva gjorde jeg galt?
Nå skal du få se!
La oss jobbe.
Du våger ikke!
Tørk svetten din.
Vennen min.
Kom igjen!
Tekst: Monica Moltubakk