Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
‫התיק הבלתי מפוענח החדש שלנו‬ ‫הוא מליל ה־11 במאי, 1973.‬
‫בסביבות 00:48 לפנות בוקר,‬ ‫באזור בריק ליין במזרח לונדון,‬
‫גבר צעד בחזרה מן הפאב‬
‫אל ביתה של זוגתו, אנג'לה יוז,‬
‫כששמע שני קולות‬ ‫באים מחלונה שבקומה השנייה.‬
‫היי, עצור!‬
‫עצור!‬
‫כשהשוטרים הגיעו,‬
‫אנג'לה יוז כבר מתה.‬
‫הם ערכו חיפוש בדירה, אך דבר לא נגנב.‬
‫בעיניי, זה מסריח.‬
‫מה מסריח, רון?‬
‫איפה המניע? לשוד.‬
‫הם היו זוג צעיר ועני. זה חסר היגיון.‬
‫נקודה טובה מאוד.‬
‫והאם הבנתי נכון?‬
‫היחיד שראה את רעול הפנים הזה היה בן הזוג?‬
‫לפי הדוח המשטרתי, כן.‬
‫מי היה בן הזוג?‬
‫יש לו שם?‬
‫פיטר מרסר.‬
‫בן 25. מכונאי.‬
‫שוחרר מהצבא בשל פציעה בברך.‬
‫הוא נורה בשטח.‬
‫סיכוי טוב לטראומה בלתי מטופלת.‬ ‫זה עלול לגרום להתנהגות בלתי צפויה.‬
‫מרסר רדף אחר רעול הפנים,‬ ‫אך לא הצליח לתפוס אותו.‬
‫ואז גם הוא נעלם, כעבור זמן קצר.‬
‫לא נודעו עקבותיו.‬
‫את רואה? זה מסריח.‬
‫מסריח כמו חולדה במרזב.‬
‫הייתה דרך להציל את המסכנה?‬
‫אני לא יודעת. קשה לומר.‬
‫בדוח נכתב שסיבת המוות‬ ‫הייתה הדקירה, לא הנפילה.‬
‫כלומר, מדובר ברצח.‬
‫מרסר בטח ידע לתת עזרה ראשונה בסיסית.‬
‫למה הוא לא הציל אותה, הדביל?‬
‫הוא סיפר לשוטרים שהיא נהרגה במקום,‬ ‫אבל אני יודעת שלוקח זמן לדמם למוות.‬
‫אני מודה, אני אובד עצות.‬ ‫-כן?‬
‫זו פרשה קשה במיוחד.‬
‫תעלומת הגופה המבותרת בתיבת הדואר‬ ‫נראית כמו משחק ילדים לעומתה.‬
‫כן. כעת אנו זקוקים לרופא מומחה.‬
‫- מועדון הרצח של יום חמישי -‬
‫אז זה קופרס צ'ייס המפורסם.‬
‫אעשה לך סיור.‬
‫שם נמצא אגף ההוספיס,‬
‫כשמגיע הזמן בו המצב נהיה קצת... את יודעת.‬
‫יש לנו חוג חץ וקשת,‬
‫ואחת הדיירות זכתה במדליית כסף‬ ‫באולימפיאדת 1972.‬
‫יפה מאוד! כל הכבוד!‬
‫את חייבת להודות, ג'ואנה. יפה פה.‬
‫ויש לנו אפילו לאמות בתור חיות תמיכה רגשית.‬
‫לכולם יש לאמות בימינו, אימא.‬
‫תיזהרי, לאמות הן חמות מזג.‬
‫נושכות, יורקות בפנים...‬
‫טוב... הכרתי גם בני אדם‬ ‫שעשו דברים כאלה במצבי לחץ.‬
‫אני רוצה להראות לך את חדר התצרפים.‬
‫הסיבה לאיבוד הדם הייתה הדקירה או הנפילה?‬
‫אלוהים!‬
‫שלום.‬
‫בדרך כלל זה חדר התצרפים, לא?‬
‫לא בימי חמישי, לא.‬
‫בסדר. סליחה.‬
‫נניח לכם.‬
‫אימא?‬
‫זה כנראה מועדון אגתה כריסטי או משהו כזה.‬
‫אני באמת צריכה לחזור.‬
‫יש פקקים איומים,‬ ‫ואני לוקחת לקוח חשוב לאופרה הערב.‬
‫תראי, אימא,‬
‫אני חושבת שהמגורים שלך כאן הם טעות.‬ ‫-מה?‬
‫תני לי לקנות לך דירה קטנה קרוב אליי.‬ ‫טוב, קרוב יחסית.‬
‫ג'ואנה, אני צריכה להיות במקום שבו‬ ‫יש לי סיכוי להכיר חברים חדשים.‬
‫איך אעשה את זה אם אגור לבדי בהאקני,‬
‫מוקפת ב... לא יודעת,‬
‫היפסטרים ומאפיות טבעוניות?‬
‫הם לא רוצים זקנה לידם.‬ ‫-טוב, בסדר.‬
‫אני פשוט רוצה שיהיה לך טוב.‬
‫מאז שאבא נפטר...‬
‫אני דואגת לך, זה הכול.‬
‫אני בסדר.‬
‫סעי בזהירות.‬ ‫-בסדר.‬
‫אני מקווה שאני צודקת לגבי זה, ג'רי.‬
‫אני לא רגילה לקבל החלטות גדולות לבדי.‬
‫״יום הולדת שמח‬
‫״יום הולדת שמח...״‬
‫הנה היא.‬
‫את אחות?‬ ‫-סליחה, מה?‬
‫פשוט לא הזדעזעת למראה התמונות קודם,‬
‫אז חשבתי שאולי יש לך רקע ברפואה.‬ ‫כמובן, ייתכן שהיית רופאה, אבל...‬
‫נשים רופאות היו דבר נדיר בצעירותנו,‬
‫אז חשבתי שבטח היית אחות במיון,‬ ‫ראית הרבה פציעות אנושות...‬
‫אני קרובה?‬
‫צודקת מאה אחוז!‬
‫סליחה, אני אליזבת.‬
‫אברהים.‬
‫רון.‬
‫אני ג'ויס.‬ ‫-ג'ויס.‬
‫ובכן, ג'ויס, אכפת לך להסתכל על זה?‬
‫אלוהים אדירים!‬
‫אולי נשאיר את הפרטים הקטנים להמשך.‬
‫הבחורה הזו הייתה יכולה לשרוד פציעה כזו?‬
‫זה תלוי בין היתר במשקל שלה.‬
‫זה באמת המון דם.‬ ‫-46 קילו.‬
‫כן, אז אני חושבת שייתכן שהיא הייתה שורדת,‬ ‫בתנאי ש...‬
‫תגידו, כמה זמן תימשך ההפרעה הזאת?‬
‫אנחנו פותרים פה סודוקו קשה במיוחד!‬
‫ג'ויס, תרצי להצטרף אלינו ולהמשיך בדיון?‬
‫במקום פרטי?‬
‫בסדר. אבל מיהם ״אלינו״?‬
‫סליחה, איזו גסות רוח מצדי.‬
‫אנחנו מועדון הרצח של יום חמישי.‬
‫תן לי חדשות טובות, לויד.‬ ‫אני לא משלם לך הון כדי להידפק.‬
‫בוקר טוב, איאן. טוב, הנה החדשות.‬
‫גברת ונטהם אומרת‬ ‫שהיא רוצה את הרכב ואת הבית,‬
‫ואת הדירה במיורקה.‬
‫אלוהים! זה היה זיון אחד!‬
‫זאת הגזמה בממדים מזורגגים!‬
‫וגם היא לא טלית שכולה תכלת, אגב.‬ ‫והשגתי הוכחות לזה. קלף מיקוח.‬
‫טוב, הגזמה או לא,‬ ‫כדאי שתכין את עצמך, איאן.‬
‫ג'מה רצינית לגבי הגירושין,‬
‫והיא מסתערת עליך בכל הכוח.‬
‫היי.‬ ‫-איאן.‬
‫אז...‬
‫מה דחוף כל כך? למה אנחנו נפגשים ביחידות?‬
‫אני צריך למקסם את הנכסים שלי.‬ ‫עכשיו יותר מתמיד.‬
‫אז אני ממשיך בפינוי בית הקברות,‬ ‫עם הניירת או בלעדיה.‬
‫״מוטב לבקש סליחה ולא לבקש רשות.״ נכון?‬
‫ואז נהרוס את הכנסייה ונקים שם דירות יוקרה.‬
‫לא. מה לגבי הזקנים? זה לא ימצא חן בעיניהם.‬
‫אז שלא ימצא חן בעיניהם. הם לא יהיו שם.‬ ‫ואשתמש בבניין המקורי כחלל לאירועים.‬
‫הם לא יסכימו לעזוב בקלות.‬
‫רבים מהם היו אנשים חזקים מאוד בזמנם.‬
‫זמנם עבר! עכשיו הזמן שלי.‬
‫וזה השטח שלי.‬
‫החתיארים הרגזנים לא מדאיגים אותי.‬
‫הבעיה היחידה היא טוני קארן.‬
‫למה?‬
‫בבקשה, מר ונטהם.‬
‫תודה.‬
‫לטוני יש בעלות חלקית על קופרס צ'ייס.‬ ‫גם הוא ירוויח הרבה כאן, לא?‬
‫כן, אם הוא יסכים.‬ ‫אבל הוא שמוק עקשן, כמו תמיד.‬
‫דודתו מוד דיירת שם,‬ ‫והוא לא רוצה שיפריעו לה.‬
‫ואם הוא יסרב, מי יעשה את העבודה?‬
‫אני?‬
‫נשמע טוב?‬
‫להיות הבוס? לעשות יותר כסף?‬
‫כן, בטח.‬
‫זה יהיה טוב בשבילי.‬
‫אימא שלי בפולין וחולה מאוד,‬
‫ואני צריך לשלוח לשם כסף‬ ‫בשביל הטיפולים שלה, אבל...‬
‫בוגדן, הבולדוזרים יגיעו בשני בבוקר.‬
‫אתה רק צריך להגיע לבית הקברות‬ ‫ולהתחיל בחפירה.‬
‫תקבל בוכטה נאה.‬
‫די והותר בשביל הטיפול באימא שלך ברומניה.‬
‫פולין.‬ ‫-פולין, בסדר.‬
‫טוני קארן הוא אדם מסוכן.‬
‫מעורב בדברים מסוכנים.‬
‫אם תפטר אותו,‬
‫אולי הוא ירצח אותך.‬
‫בוגדן,‬
‫אני מומחה באמנויות לחימה, בסדר?‬
‫ברמה האזורית.‬
‫כן, אני אדם מסוכן בעצמי.‬
‫עשינו עסק או לא?‬
‫אוקיי, אעשה את זה.‬
‫עשינו עסק.‬ ‫-כן.‬
‫בוקר טוב, דודה מוד.‬
‫האהובים עליי!‬
‫את נראית נפלא היום.‬
‫אתה ילד טוב, טוני.‬
‫בוקר טוב, טוני. מה שלומך?‬
‫רון! בוקר טוב.‬
‫תכיר את ג'ויס, המצטרפת החדשה שלנו.‬ ‫-ברוכה הבאה לקופרס צ'ייס, ג'ויס.‬
‫תודה.‬ ‫-בוקר טוב, מוד.‬
‫מי זה?‬
‫טוני קארן, בעלים־שותף של קופרס צ'ייס,‬ ‫יחד עם איאן ונטהם.‬
‫הוא רכש את המנזר המתפורר במזומן‬ ‫בשנות השמונים.‬
‫במחיר משתלם למדי.‬
‫בהחלט.‬
‫הוא עשה את השיפוץ הראשוני בעצמו, לדבריו.‬ ‫במו ידיו.‬
‫ואז הביא את ונטהם‬ ‫בשביל מימון נוסף לסיום העבודות.‬
‫אז הם שותפים לעסקים?‬ ‫-כן.‬
‫הוא נראה קצת...‬ ‫-מחוספס, כן. אבל אל דאגה.‬
‫טוני בצד שלנו. זה הדבר הכי חשוב.‬
‫מה פירוש, ״בצד שלנו״?‬
‫יש שמועה שאיאן ונטהם‬ ‫רוצה להיפטר מקופרס צ'ייס.‬
‫מה? למה?‬
‫לבנות דירות יוקרה. לגרש את כולנו.‬
‫אבל רק עכשיו עברתי הנה.‬
‫זה לא יהיה מקובל על טוני.‬ ‫לא כשהדודה מוד עדיין בסביבה.‬
‫אז טוני קארן חשוב לנו מאוד, בדרכו.‬
‫וגם דודתו מוד.‬
‫הבה נטעם מהעוגה.‬ ‫-הבה.‬
‫מועדון הרצח של יום חמישי‬ ‫זקוק למומחיות רפואית כבר זמן מה,‬
‫אז ג'ויס... אנחנו רוצים שתצטרפי אלינו,‬
‫אבל... על בסיס זמני.‬
‫זה נשמע כיפי!‬
‫עוגה ברמה עולמית, ג'ויס.‬
‫אני יכול להתרגל לזה.‬
‫אל תתרגל יותר מדי, רון.‬
‫תן לסטטינים שלך סיכוי.‬
‫אבל זו באמת עוגה טעימה ביותר,‬ ‫אני מוכרח להודות.‬
‫תודה.‬
‫אפיתי אותה לבת שלי, אבל מתברר‬ ‫שהיא בגיל המעבר ואסור לה לאכול אותה.‬
‫אם יורשה לי להסיט‬ ‫את תשומת לבכם מהעוגה לרגע...‬
‫ג'ויס?‬ ‫-כן?‬
‫התמונה שראית קודם,‬
‫של הנרצחת,‬ ‫שייכת לתיק הבלתי מפוענח הנוכחי שלנו.‬
‫אנג'לה יוז.‬ ‫פרשת האישה בלבן שנפלה מהחלון.‬
‫כן.‬
‫בדוח המשטרתי נכתב‬ ‫שבן זוגה של אנג'לה, פיטר מרסר,‬
‫נחקר במשטרה ושוחרר עד מהרה.‬
‫הם סברו שהוא בחור טוב,‬ ‫והאמינו לסיפור שלו על הפורץ.‬
‫עם זאת, הייתה חוקרת אחת, פני גריי,‬
‫האישה היחידה במשטרה באותו זמן,‬
‫שרצתה לזמן אותו לתשאול נוסף,‬ ‫אך נתקלה בסירוב.‬
‫״מועדון הבנים״ צופף שורות,‬
‫ומפה לשם,‬
‫הוא נעלם ומאז לא נודע עליו דבר.‬
‫החקירה נסגרה.‬
‫עד עכשיו.‬
‫אם אפשר לשאול,‬ ‫איך אתם מגיעים לפרשות האלה?‬
‫הרי תיקי החקירה בטח סודיים.‬
‫כן, טוב...‬
‫קיבלנו אותם מהמייסדת השנייה של הקבוצה,‬
‫וחברה קרובה מאוד שלי, פני.‬
‫החוקרת פני גריי,‬ ‫שרצתה לזמן שוב את פיטר מרסר.‬
‫כן, בדיוק.‬
‫כמה מלהיב. היא תצטרף אלינו בשבוע הבא?‬
‫לא, היא לא תצטרף אלינו.‬
‫פני עברה לגור באגף ההוספיס.‬
‫צר לי.‬
‫תודה.‬
‫יקירתי, רציתי לעדכן אותך‬ ‫בתיק הבלתי מפוענח החדש שלנו.‬
‫אברהים מתעקש שנקרא לו‬
‫״תעלומת האישה בלבן שנפלה מהחלון.״‬
‫באמת... קליט, לא?‬
‫אבל זו חתיכת תעלומה.‬
‫היית אוהבת אותה.‬
‫פרק הזמן שחלף עד שהמסכנה דיממה למוות,‬ ‫זה המפתח.‬
‫אבל היה לנו מזל.‬
‫מזל?‬ ‫-כן.‬
‫עוזרת חרוצה.‬
‫עברה הנה אחות לשעבר. ג'ויס.‬
‫היא נחמדה למדי. לא הכי חכמה, האמת.‬
‫אבל היא מבינה בפצעי דקירה וכדומה.‬
‫כל אחד עוזר במשהו.‬
‫פן... הלוואי שיכולת לעזור לנו בחקירה.‬
‫היא אחת הטובות.‬ ‫אני לא מאמינה שלא המלצת עליה בעצמך לפני ש...‬
‫ג'ון, אתה חושב שהיא שומעת אותנו?‬
‫לפעמים אני מתפלל שתשמע אותנו,‬
‫ולפעמים אני מתפלל שלא תשמע אותנו.‬
‫אני פשוט בא ומקריא לה.‬
‫תעלומות רצח, אני מקווה.‬
‫כמובן.‬
‫היא השתגעה מרוב שיעמום לפני שעברת הנה.‬
‫בזכות מועדון הרצח של יום חמישי‬ ‫היא שמרה על שפיותה.‬
‫הייתם צוות לעניין.‬
‫מה שלום סטיבן?‬
‫אתה יודע...‬
‫זה מדרון, סוג הדמנציה שלו.‬
‫הוא לא יטפס בחזרה למעלה.‬ ‫יש לו ימים טובים יותר וטובים פחות,‬
‫ולפעמים הוא שם.‬ ‫סטיבן שלי, כמו שאני אוהבת אותו.‬
‫חכם, צלול...‬
‫ואחרי רגע, הוא שוב איננו.‬
‫איננו.‬
‫תעריכי את הרגעים הטובים.‬
‫סטיבן, חזרתי.‬
‫שלום, מותק.‬
‫היה לך יום טוב?‬
‫כן... בסדר, תודה.‬
‫ואתה?‬
‫כן.‬
‫קיבלתי את ארוחת הצהריים שלי.‬ ‫-מה היה בה?‬
‫אוי, אלוהים...‬
‫שכחתי.‬
‫מה שזה לא היה, זה היה טעים.‬
‫ארוחת הצהריים של היום הייתה‬ ‫פאי עוף עם כרישה ותפודים מבושלים.‬
‫נהדר.‬
‫נשמע טוב.‬
‫מה אתה קורא?‬
‫אני...‬
‫הבטתי לגינה קודם,‬
‫וראיתי עקעק. רק אחד.‬
‫וזה הדאיג אותי,‬
‫אז בדקתי.‬
‫ידעת שהם נשארים עם בני זוגם כל חייהם?‬
‫מקסים, לא?‬
‫ממש כמונו.‬
‫אוי, לא. תראי מה השעה. לא... אני מאחר.‬
‫פגישה עם המו"ל.‬
‫לא, זה בסדר.‬ ‫-מה?‬
‫אין מה למהר. קודם אכין לך כוס תה, טוב?‬
‫אולי תנומה קצרה.‬
‫כן, יופי.‬
‫שלום לכולם.‬
‫סליחה על האיחור. אני...‬
‫אני השוטרת דונה דה פרייטס‬ ‫ממשטרת פיירהייבן,‬
‫ואני כאן היום כדי לדבר איתכם על...‬
‫עצות פרקטיות לאבטחת הבית.‬
‫את שוטרת אמיתית?‬
‫ודאי שהיא שוטרת אמיתית, מרג'ורי.‬
‫תתנהגי יפה.‬
‫כן, אני אכן שוטרת אמיתית.‬
‫יופי. יש לי שאלה בשבילך. שאלה רצינית.‬
‫ובכן...‬ ‫-אוקיי.‬
‫נניח שאדם רצח את זוגתו באכזריות ונעלם.‬
‫כמה זמן תשאירו את החקירה פתוחה,‬
‫לפני שתכריזו עליו כנעדר?‬
‫טוב...‬
‫אני לא בדיוק מבינה‬ ‫איך זה קשור לבטיחות בבית.‬
‫אני חושבת שכולנו מקווים‬ ‫שזו לא תהיה הרצאה משעממת על מנעולי דלתות.‬
‫כולנו כבר שמענו על תעודות מזהות.‬
‫״אתה באמת מחברת הגז, או שאתה פורץ?״‬
‫כן.‬
‫הייתי מקבלת פורץ בברכה.‬
‫דווקא היה נחמד לארח מישהו.‬
‫טוב, בעצם, רציתי לדבר איתכם‬
‫על לחצני מצוקה לבישים...‬
‫אוי לא.‬
‫לא!‬
‫זה הרכב שלי!‬ ‫-צר לי מאוד.‬
‫חוששני שפקחי החניה שלנו‬ ‫לוקחים את תפקידם ברצינות רבה.‬
‫הם פשיסטים.‬ ‫-אבל אני מהמשטרה!‬
‫לא אכפת להם גם ממלך אנגליה.‬
‫כן. לא תיסעי מכאן‬ ‫למשך שעה לפחות, חוששתני.‬
‫רוצה להצטרף אלינו לארוחת צהריים?‬
‫שנזמין בקבוק אחד מכל סוג?‬ ‫-כן!‬
‫אחד מכל סוג? איזה?‬ ‫-צבע. אדום ולבן. יין.‬
‫אה. טוב, קצת מוקדם בשבילי.‬
‫לא מוקדם למי שער מחמש וחצי.‬
‫נחשי בן כמה אני.‬
‫שבעים ושמונה?‬
‫אבל לא רואים עליך.‬ ‫-אני עושה פילאטיס.‬
‫כמו שאמרתי,‬ ‫אתה לא נראה יום מעל 65, אבל...‬
‫תמיד רואים לפי הידיים.‬
‫עבודת משטרה טובה.‬
‫ובכן, השוטרת דה פרייטס.‬ ‫זה התפקיד הראשון שלך?‬
‫לא. הייתי קצת במשטרת לונדון,‬
‫ואז עזבתי ועברתי הנה.‬
‫מה דעתך בינתיים? קצת משעמם, אולי.‬
‫זה בסדר, את במקום בטוח.‬
‫טוב...‬
‫כן.‬
‫כן, אני משועממת רצח‬ ‫מאכיפת חוקי התנועה כל היום.‬
‫אז אתם רווקים? נשואים?‬
‫רווק מושבע.‬
‫גרוש. פעמיים.‬
‫אלמנה.‬
‫אבל אליזבת נשואה.‬
‫לסטיבן המקסים.‬
‫כן? הוא יצטרף אלינו?‬
‫לא, יש לו מועד הגשה.‬
‫סטיבן הוא סופר.‬
‫באמת? ובמה עסקת אתה לפני שפרשת?‬
‫פסיכיאטר. התמחיתי בסיוע‬ ‫ליוצאי צבא עם פוסט־טראומה.‬
‫ואתה, רון?‬
‫איש איגוד מקצועי.‬
‫לא סתם איש איגוד מקצועי, רון.‬ ‫איש האיגודים המקצועיים בה' הידיעה.‬
‫בזמנו הוא כונה ״רון האדום״.‬
‫כן.‬
‫אם הייתה הפגנה או מחאה כלשהי,‬
‫הייתי שם, על הבריקדות, וארגנתי את הכוחות.‬
‫היו זמנים.‬
‫ואת, ג'ויס?‬
‫אין מה לראות פה.‬
‫הייתי אחות, ואז אימא, ואז שוב אחות.‬
‫בתי, ג'ואנה, היא המעניינת במשפחה.‬
‫היא מנהלת קרן גידור,‬
‫למי שיודע מה זה.‬
‫לא.‬ ‫-אין לי מושג.‬
‫גם לי לא.‬
‫ואת, אליזבת?‬
‫במה עסקת?‬
‫יחסים בין-לאומיים.‬
‫היית דיפלומטית?‬
‫בואי נאמר שיש לי מגוון רחב של כישורים.‬
‫אפשר?‬ ‫-היין! יופי, תודה.‬
‫גם לי בבקשה.‬
‫אז מה יש לנו היום?‬
‫אני אזמין לך.‬ ‫-כן?‬
‫המקום הזה מדהים.‬
‫עושה לי חשק להזדקן.‬
‫כלומר... כשאגיע לשלב מתקדם יותר בחיי.‬
‫כן, קופרס צ'ייס הוא יוצא דופן.‬
‫יש לנו המון מזל...‬
‫הנה הוא!‬ ‫-הנה ג'ייסון.‬
‫מה המצב, אבא?‬ ‫-טוב, בן.‬
‫ועוד יותר טוב עכשיו.‬
‫זה ג'ייסון ריצ'י?‬
‫כן, הסלבריטאי שלנו. הבן של רון.‬ ‫הוא מבקר את אבא שלו פעמיים־שלוש בשבוע.‬
‫היי, איבזי.‬ ‫-ג'ייסון.‬
‫שלום, ג'ייסון.‬ ‫-אליזבת.‬
‫ג'ייסון, זאת השוטרת דונה דה פרייטס.‬
‫הכול טוב? מה המצב?‬ ‫-היי.‬
‫נעים מאוד להכיר.‬
‫הייתי... אני מעריצה שרופה.‬ ‫ראיתי את כל הקרבות שלך.‬
‫אז מה קורה איתך בימינו, מאז הפציעה?‬
‫אני רק מופיע בטלוויזיה פה ושם.‬
‫כן...‬
‫הוא היה האלוף הכי גדול בשעתו. נכון, בן?‬
‫היא יודעת את זה.‬ ‫-כן.‬
‫ג'ייסון, זאת ג'ויס, המצטרפת החדשה.‬
‫אם יורשה לי לומר,‬
‫חשבתי שהיית נהדר ב״סלבריטי מאסטר שף״.‬
‫תודה רבה, ג'ויס.‬
‫אז מה הצעד הבא שלך, ג'ייסון?‬
‫טוב, התחלתי בחזרות ל״רוקדים על הקרח״.‬
‫זה קצת כמו ספורט, לא?‬
‫כן.‬
‫טוב, תודה רבה על ארוחת הצהריים.‬
‫תודה.‬
‫-שיהיה בהצלחה.‬
‫להתראות.‬
‫ביי.‬
‫כן, להתראות.‬
‫היא נחמדה.‬
‫היא עשויה להביא תועלת.‬
‫טוני, עזוב!‬
‫לא אתן לך לעשות את זה, אני אומר לך!‬ ‫-אני אומר לך, אין שום בעיה.‬
‫אין בזה שום דבר חשוד.‬ ‫זה לטובתנו. קרא את החוזה.‬
‫את החוזה?‬ ‫-כן!‬
‫אתה רוצה להכניס את בוגדן,‬ ‫הקבלן הפולני! נכון?‬
‫אתה לא תעשה שום דבר‬ ‫כל עוד דודתי מוד בחיים!‬
‫ניפגש בבית המשפט!‬ ‫-מתי שתרצה.‬
‫אבוי.‬ ‫-אני אהיה מוכן!‬
‫במה מדובר, לדעתך?‬
‫כסף.‬
‫בסוף זה תמיד סביב כסף.‬
‫טוני, מה קורה?‬
‫מה קורה, ליז? הוא.‬
‫ונטהם. הוא מה שקורה.‬
‫הוא רוצה להרוס את בית הקברות‬ ‫ולבנות דירות יוקרה.‬
‫אז השמועות היו נכונות?‬ ‫-הרעש יהיה נורא!‬
‫כן, ומה בנוגע לבניין? לדירות שלנו?‬
‫יהפוך אותו לחלל לאירועים.‬
‫אלוהים!‬
‫רון.‬ ‫-כן.‬
‫מה אפשר לעשות?‬ ‫-תכנסי ישיבת דיירים.‬
‫זה כתוב בחוזי השכירות שלנו.‬
‫הוא חייב לקבל רשות מאיתנו.‬
‫אתה לא יכול לעשות משהו בתור בעלים־שותף?‬
‫בטח. המון.‬ ‫יש המון דברים שאני יכול לעשות.‬
‫תהיו בטוחים,‬
‫אני אעשה כל מה שביכולתי‬ ‫כדי להציל את המקום הזה ואתכם.‬
‫עם משפחת קארן לא מתעסקים.‬
‫והוא עומד לגלות את זה.‬
‫שיהיה ברור.‬
‫הולך להיות פה מאבק.‬
‫- הצילו את קופרס צ'ייס -‬
‫מה אתה עושה?‬
‫חתיכת אפס!‬
‫טוב, אוקיי.‬
‫אוקיי, אולם מלא.‬
‫קודם כול, אני רוצה לצטט את קונפוציוס.‬
‫הנה ציטוט.‬
‫אתה אמרת, מר ונטהם. לא אני.‬
‫״ונטהם השקעות בע"מ‬ ‫תהיה רשאית לפתח יחידות דיור נוספות‬
‫״אך ורק בהתייעצות‬ ‫עם דיירי קופרס צ'ייס הנוכחיים.״‬
‫כן. זאת התייעצות.‬
‫אתם הדיירים.‬ ‫תתייעצו כמה שבא לכם בעשר הדקות הקרובות.‬
‫זאת לא התייעצות, זה מארב!‬
‫אנחנו יודעים שאתה מתכוון להרוס‬ ‫את הקהילה המוגנת כולה.‬
‫כן, ולזרוק אותנו לרחוב!‬
‫נו באמת. לא, בחייכם...‬
‫לא לרחוב. כולכם תקבלו פיצוי ודיור חלופי.‬
‫אבל אנחנו רוצים להיות בקופרס צ'ייס.‬ ‫יש לנו חוזים חתומים.‬
‫שכירות לכל החיים.‬
‫ונראה שכולכם בני אלמוות.‬
‫ובכל זאת, אם תקראו את החוזה,‬
‫תראו שיש סעיף שאומר...‬
‫הפואנטה, מר ונטהם, היא שטוב לנו כאן.‬
‫כן!‬
‫זה הבית שלנו ואלה החברים שלנו.‬
‫ויש דיירים שבני זוגם זקוקים לטיפול מיוחד.‬ ‫-או שאין להם קרובי משפחה במדינה.‬
‫מה תעשה בעניין הלאמות?‬
‫הן שלוחות רסן. כמו ארנבות!‬
‫תרמתי תרומה נדיבה לבית מחסה לחמורים,‬
‫והם ייקחו אותן.‬
‫וזה גם מה שאתה רוצה לעשות בנו?‬
‫בכל אופן, אני הווטרינר. אני מטפל בהן.‬
‫ואסור לך לעשות דברים כאלה‬ ‫בלי להתייעץ איתי.‬
‫העובדה היא שהקרקע הזאת שייכת לי. בסדר?‬
‫מותר לי לעשות בה מה שבא לי.‬
‫אסור לחפור קברים קדושים‬ ‫ולהפריע למנוחת המתים,‬
‫רק בשביל רווח מהיר!‬
‫זה חטא!‬
‫לא ידעתי שהכומר מקי יכול לכעוס כל כך.‬
‫הוא מטפל בבית הקברות מדי יום.‬
‫הוא בטח חש שמזלזלים באמונה שלו.‬
‫כנראה.‬ ‫-טוב...‬
‫אלא אם אלוהים בכבודו ובעצמו יופיע פה,‬ ‫זה הכול. נגמר הזמן.‬
‫נתחיל בחפירות ביום שני. תודה רבה.‬
‫הוא טעה בכתובת אם הוא חושב שזה ילך לו.‬
‫אמרתי לו חד וחלק.‬ ‫-באמת?‬
‫כן. אמרתי ״תקשיב, ונטהם,‬
‫״אם אתה חושב שתעסיק‬ ‫את השמוק הפולני הזה ולא אותי, תחשוב שוב.״‬
‫אוקיי, טוני.‬
‫אל תעשה שום דבר פזיז.‬ ‫אתה חייב לשמור על קור רוח.‬
‫תקשיב, אני תכף חוזר אליך.‬ ‫-טוב. ביי.‬
‫מה אתה עושה פה?‬
‫ובכן,‬
‫נראה שהקורבן הוכה למוות.‬
‫כלי הרצח לא נמצא.‬
‫ארוחת בוקר עם KNT1,‬
‫הרדיו של קנט.‬
‫והרי ידיעה:‬ ‫גופתו של טוני קארן, איש עסקים וקבלן,‬
‫נמצאה בביתו אתמול בבוקר.‬
‫נראה שהוא הוכה למוות.‬
‫אין בינתיים חשודים במעשה.‬
‫נמסר כי המשטרה פתחה בחקירה.‬
‫אליזבת!‬
‫חייבים להיפגש מחוץ לחדר התצרפים! מיד!‬
‫אני מכנסת ישיבה דחופה! עכשיו!‬
‫מה לעזאזל?‬
‫רון!‬ ‫-כן?‬
‫ישיבה דחופה! צא מהבריכה, עכשיו!‬
‫מה העניין, ג'ויס? עשיתי יוגה.‬
‫אי אפשר להצדיע לשמש פעמיים ביום אחד.‬
‫חברים זמניים במרי"ח‬ ‫לא אמורים לכנס ישיבות לפנים משורת הדין.‬
‫קרה רצח! ממש רצח!‬
‫מה?‬ ‫-מי?‬
‫טוני קארן! הוא נרצח בביתו אתמול בבוקר!‬
‫עכשיו יש לנו תעלומה אמיתית לפענח!‬ ‫נפלא, לא?‬
‫לא, ג'ויס! זה לא נפלא!‬
‫אם טוני קארן מת...‬
‫מי ימנע את הריסת קופרס צ'ייס?‬
‫ונטהם יכול לעשות מה שבא לו.‬
‫כן, וכמובן צר לי מאוד על טוני.‬ ‫ברור. שינוח בשלום וכל זה.‬
‫מי היה רוצה לרצוח את טוני קארן?‬
‫ואיך נתפוס אותו?‬
‫המשטרה בטח מכינה‬ ‫רשימת חשודים ברגע זה.‬
‫מה שאנחנו צריכים זה איש,‬
‫או אישה, בפנים.‬
‫ונדמה לי שאנחנו יודעים במי מדובר.‬
‫תקשיבו, רבותיי.‬
‫סיבת המוות, לא נעים לומר...‬
‫חבטה מחפץ קהה בצד ימין של הראש.‬
‫הבית היה הפוך, אולי שוד שהשתבש,‬
‫אבל לא היו סימנים לפריצה לבית.‬
‫שיחת הטלפון האחרונה שלו הייתה למספר חסוי,‬
‫כנראה לטלפון לשימוש חד-פעמי.‬
‫פריטים שונים היו פזורים על הרצפה והמזנון.‬
‫מסמכים, חשבונות, חוזים, וגם...‬
‫התצלום הזה.‬
‫ובכן...‬
‫כן, לא... תשאירי את המגש.‬
‫אני בטוח שיש לך מטלות חשובות אחרות.‬
‫כן.‬
‫כמובן.‬
‫מטלות חשובות מאוד.‬ ‫-טוב...‬
‫התה לא יכין את עצמו.‬
‫הלו?‬
‫ג'ויס, את מוכנה?‬
‫כמעט.‬
‫ניפגש בתחנה.‬
‫טוב.‬
‫בבקשה. איך זה? יותר מדי?‬
‫לא, ממש לא. זה נראה...‬
‫משכנע מאוד.‬
‫הלו?‬
‫משטרת פיירהייבן.‬
‫כמובן.‬
‫אני ד"ר אברהים עריף.‬
‫נכון.‬
‫לחברי הטוב, רון ריצ'י,‬
‫יש מידע חשוב על רצח טוני קארן.‬
‫אנחנו בקופרס צ'ייס.‬
‫לא, חוששני שזה בלתי אפשרי.‬
‫לא, לא נוכל להגיע לתחנה.‬
‫רון חולה ופגיע ביותר בימינו.‬
‫לא שולט בסוגרים, אפילו.‬
‫אל תגיד את זה!‬
‫תוכלו לשלוח מישהו לכאן?‬
‫נהדר, תודה.‬
‫יופי, מצוין. אז מתקדמים?‬
‫לא בדיוק, רון. אתה נקי ומסודר מדי.‬
‫תתבלגן.‬
‫להתבלגן.‬
‫אני יוצאת. אם תצטרך משהו, תתקשר אליי.‬
‫אני אהיה בסדר, אל תדאגי.‬
‫מה...‬
‫מה לעזאזל את לובשת?‬
‫את דומה למלכה.‬
‫באמת?‬ ‫-כן!‬
‫זה היה יום עצוב.‬
‫הלוויה.‬
‫אתה זוכר את זה?‬ ‫-כמובן.‬
‫ה־19 בספטמבר, 2022.‬
‫ראינו את זה בטלוויזיה.‬
‫הייתה לך אובססיה לסידורי האבטחה.‬
‫כן, נכון!‬
‫מה את זוממת?‬
‫אתה יודע... קצת מזה וקצת מזה.‬
‫יש לי תוכנית.‬
‫אליזבת היקרה שלי...‬
‫תמיד יש לך תוכנית.‬
‫הסוודר שלך מוצא חן בעיניי.‬
‫מה עכשיו?‬
‫בואי אחריי.‬
‫זה מלהיב ביותר.‬
‫אני מרגישה כמו בדרמת טלוויזיה‬
‫על שתי זקנות בלשיות עם עיניים בורקות‬
‫שעוקפות את המשטרה בסיבוב.‬
‫גם את מרגישה ככה?‬
‫לא. וג'ויס...‬ ‫-כן?‬
‫לעולם אל תאמרי לידי את המילים‬ ‫״זקנות בלשיות עם עיניים בורקות״.‬
‫טוב.‬
‫בחור צעיר, אנא עזור לי.‬
‫גנבו לי את התיק מחוץ ל...‬ ‫-״מרקס אנד ספנסר״.‬
‫כן, ״מרקס אנד ספנסר״.‬
‫הכול היה בתוכו. הפנסיה שלי,‬
‫כל הכסף שלי, הכול. אנא עזור.‬
‫כן, כמובן.‬
‫תני לי את הפרטים שלך.‬
‫לא, אני רוצה לדבר עם שוטרת.‬
‫אני מבטיח לך שיש לי את כל הכישורים,‬ ‫ושאני בעל מזג נעים.‬
‫לא, רק אישה.‬ ‫-אבל...‬
‫היא נזירה!‬
‫כן.‬
‫כן. אני נזירה.‬
‫כן. נדרתי נדרים,‬ ‫אז אסור לי להיות עם גבר. שום גבר.‬
‫מלבד ישו, כמובן.‬
‫אוקיי...‬
‫חכי פה.‬ ‫-תמהר, בבקשה.‬
‫אוקיי.‬
‫חכי פה.‬
‫נזירה! טוב מאוד. חבל שלא חשבתי על זה.‬
‫גבירותיי, איך אוכל...‬
‫לעזור?‬
‫- חדר חקירות מוקלטות -‬
‫באמת גנבו לך את התיק, אליזבת?‬ ‫-לא.‬
‫בהצלחה למי שינסה לגנוב לי את התיק.‬ ‫תארי לך...‬
‫אז יורשה לי לשאול מה אתן עושות פה?‬
‫יש לי כל מיני פושעים לתפוס.‬
‫מצוין. ובכן, בתור התחלה, אל תעמידי פנים‬ ‫שאינך שמחה לראות אותנו שוב,‬
‫כי אני יודעת שאת שמחה.‬
‫ואנחנו שמחות לראות אותך.‬
‫יהיה לנו הרבה יותר כיף אם נסכים על זה.‬
‫ייאמר להקלטה‬ ‫שהשוטרת דה פרייטס מסרבת לענות,‬
‫אך מנסה להסתיר חיוך מסוים.‬
‫שנית, איני יודעת מה הפרענו לך לעשות,‬
‫אבל דבר אחד בטוח: זה לא לתפוס פושעים.‬
‫זה משהו משעמם.‬
‫אין תגובה.‬
‫יש לנו שאלה אלייך.‬
‫בבקשה.‬
‫היית רוצה לחקור את רצח טוני קארן?‬
‫זה בחיים לא יקרה!‬
‫אבל אם נצליח‬ ‫לגרום לכך לקרות, תהיי מעוניינת?‬
‫״אם נצליח לגרום לכך לקרות״?‬
‫מי את בדיוק? המפקדת של MI5?‬
‫לא.‬
‫לא, אני רק אישה שלא מוכנה לקבל סירוב,‬ ‫ואני חושבת שגם את כזאת.‬
‫מה יצֵא לך מזה?‬
‫אני מעריכה מאוד את החשדנות שלך.‬
‫זו התכונה שאני מעריכה יותר מכול.‬
‫יופי.‬
‫אז לא תתנגדי לספר לי‬ ‫מה יצֵא לך מזה, נכון?‬
‫טוב, אולי תהיה לנו שאלה‬ ‫פה ושם במהלך החקירה.‬
‫לא אוכל לחלוק מידע סודי.‬
‫לא, שום התנהגות לא מקצועית, בחיי.‬
‫כאישה מאמינה.‬
‫אם אסכים‬
‫שתעזרו לי לחקור את פרשת טוני קארן,‬
‫בכמה זמן מדובר?‬
‫תני לנו שעה.‬ ‫-שעה?!‬
‫תלוי בפקקים.‬
‫אנשינו ממוקמים וממתינים.‬
‫היא מתכוונת לרון ולאברהים.‬
‫הנה פרטי הקשר שלי.‬
‫סמסי לי אם תוכלי.‬
‫הראיון הסתיים בשעה 12:47 בצהריים.‬
‫הרשמקול כבוי, ג'ויס.‬
‫כן, אכן.‬
‫יש אור ירוק.‬
‫רות, קיבלתי.‬
‫צהריים טובים.‬
‫אני מחפש את מר רון ריצ'י.‬
‫מכאן, אדוני המפקח.‬ ‫-תודה.‬
‫רון, זה השוטר הנחמד.‬
‫משטרה!‬
‫לא! בלי משטרה!‬
‫מה אתה רוצה ממני?‬
‫יש לי זכות מחאה לא אלימה!‬
‫אנא סלח לרון, אדוני השוטר.‬ ‫הוא לא אוהב דמויות סמכותיות.‬
‫רון,‬
‫תירגע, בבקשה.‬ ‫-אוקיי.‬
‫הוא רק רוצה לדבר איתך על הוויכוח שראית‬
‫בין איאן ונטהם לטוני קארן.‬
‫אני מבטיח לך, מר ריצ'י. אתה לא בצרה.‬
‫אני רק צריך לשאול אותך כמה שאלות.‬ ‫-לא!‬
‫לא. אני רוצה לדבר עם השוטרת.‬ ‫אני לא מוכן לדבר איתו.‬
‫איזו שוטרת?‬ ‫-החמודה ההיא שהייתה פה.‬
‫הוא מתכוון לשוטרת דה פרייטס.‬ ‫היא באה לדבר איתנו על נעילת חלונות.‬
‫לרון יש חולשה אליה.‬
‫כן...‬
‫טוב, לא... היא חדשה מאוד.‬
‫היא לא כל כך מנוסה.‬ ‫למעשה, היא לא עוסקת בחקירת הרצח...‬
‫אני רוצה את השוטרת!‬
‫אני מוכן לדבר רק עם השוטרת.‬
‫צר לי, הוא מוכן לדבר רק עם השוטרת דה פר...‬
‫יש לך אולי דרך לצרף אותה לצוות שלך?‬
‫אבדוק מה אפשר לעשות.‬
‫מבריק, איבזי.‬
‫פשוט מבריק, גבר. כאילו...‬
‫השוטרת דה פרייטס.‬
‫הודעה ממשאבי אנוש. מעבירים אותך.‬
‫לאן?‬ ‫-למח"פ.‬
‫מחלק חקירות פליליות.‬
‫את בצוות חקירת הרצח של טוני קארן‬ ‫עד להודעה חדשה.‬
‫אין מצב.‬
‫באמת?‬
‫- דונה: זה לקח לך פחות מ־20 דקות!!‬ ‫ווטף?! -‬
‫מה זה ״ווטף״?‬
‫״וואט דה פאק״.‬
‫סליחה?‬
‫״וואט דה פאק״.‬
‫סליחה, יקירה.‬
‫הבת שלי הסבירה לי.‬
‫אני מתנצלת בשמה. היא קצת...‬
‫אני לא!‬
‫- דוח שנתי 2023‬ ‫דיור מוגן קופרס צ'ייס -‬
‫מעניין.‬
‫- יש לקופרס צ'ייס משקיע שלישי סודי -‬
‫- למה את ערה? -‬
‫ג'ויס,‬
‫ידידה שלי הצליחה להשיג‬ ‫את החשבונות של קופרס צ'ייס.‬
‫אבל תקשיבי, החשבונות האלה‬ ‫כמעט בלתי אפשריים לפענוח.‬
‫חשבתי שאולי הבת שלך...‬ ‫-ג'ואנה.‬
‫ג'ואנה. היא בתחום הפיננסים, נכון?‬
‫אולי היא תוכל לעבור עליהם ולפרש לנו אותם?‬
‫בדיסקרטיות, כמובן.‬
‫לא בטוח. היא עסוקה נורא.‬ ‫אין לה אפילו זמן להתקשר אליי.‬
‫תנסי, בסדר?‬
‫כדי לחקור את זה באופן מקצועי ויעיל,‬
‫אנחנו צריכות לנצל את מלוא המשאבים.‬
‫אבדוק אם זה אפשרי.‬ ‫-טוב.‬
‫ג'ויס, את מוכשרת.‬
‫שאני אבין: זה מועדון שעוסק ברצח?‬
‫כמו פודקאסט על פשע?‬
‫כן, במובן מסוים.‬ ‫אבל אנחנו חוקרים את מקרי הרצח.‬
‫נשמע קצת מקאברי.‬
‫אני מודה שזה נשמע קצת מטורלל,‬
‫אבל זאת קבוצה נהדרת. אנחנו צוות.‬
‫אז אם לא אכפת לך לעבור על החשבונות...‬
‫אם לא שמת לב, אני די עסוקה, אימא.‬
‫למען השם, ג'ואנה.‬
‫את מתקשרת בקושי פעם בשבוע.‬
‫אף ביקור שלך לא נמשך יותר מ־47 דקות.‬ ‫עכשיו גם את העוגות שלי את לא אוכלת!‬
‫יש לי רק בקשה אחת,‬
‫תשימי את המיליארדרים שלך בצד לשתי דקות,‬
‫ותעזרי לאמך יחידתך,‬ ‫רק בפעם המזורגגת הזאת!‬
‫אבדוק מה אפשר לעשות.‬ ‫-תודה!‬
‫התיק הפלילי של טוני קארן:‬ ‫נהיגה מסוכנת, תקיפה, אחזקת נשק לא חוקי.‬
‫רשימה ארוכה.‬
‫בהחלט יש הרבה אנשים שהיו רוצים במותו.‬
‫אבל כרגע צריך לברר מי האדם השני בתמונה.‬
‫איזו תמונה?‬
‫התמונה מזירת הרצח של קארן.‬
‫היו שם כמה, פזורות.‬ ‫תמונות מחופשות, מחתונות משפחתיות וכדומה,‬
‫אבל בתמונה הזאת הוא נראה‬ ‫בחברת אדם אחר, בלתי מזוהה.‬
‫היא בדיוק חזרה מזיהוי פלילי. רוצה לראות?‬
‫כן, בבקשה.‬
‫סליחה.‬
‫לא מגניב להגיד ״כן בבקשה״ במח"פ?‬
‫אני לא האדם לשאול אותו בענייני מגניבות.‬
‫פשוט תביטי בתמונה, דה פרייטס.‬
‫אתה יכול לקרוא לי ״דונה״.‬ ‫אחרת זה קצת מוזר.‬
‫״דונה״?‬
‫כן, זה שמי.‬
‫שמי הפרטי.‬
‫טוב, אנסה, אבל...‬
‫אני לא בדיוק טיפוס של שמות פרטיים.‬
‫האמת, אני לא יודע‬ ‫מה השם הפרטי של גריפית'ס,‬
‫והוא איתנו כבר שבע שנים.‬
‫ואתה לא יודע מי זה, ליד קארן?‬
‫לא. גריפית'ס עובד על זה.‬
‫תגיד לגריפית'ס שיפסיק לעבוד על זה,‬ ‫כי זה בובי טאנר.‬
‫מה?‬
‫עבריין צמרת.‬
‫הוא הצליח להימלט מהמשטרה.‬ ‫הם מחפשים אותו כבר שנים.‬
‫ועכשיו הוא כאן.‬
‫אירוני.‬
‫אז המשטרה לא מצאה אותו?‬
‫לא. ואגיד לך עוד משהו:‬
‫יש אדם שלישי בתמונה,‬ ‫אבל הוא נחתך ממנה.‬
‫מה?‬
‫כן, תראה.‬
‫הזרוע שלו משתקפת במראה מאחוריהם.‬
‫כן!‬
‫יש לך עין טובה.‬
‫אודיע לגריפית'ס.‬
‫כמה שיותר חם, ג'ויס.‬
‫הם הגיעו. מוכנים?‬
‫מוכנים.‬ ‫-מוכנים.‬
‫תזכרו...‬ ‫-זוז קצת.‬
‫כל מידע שנשיג מהם יהיה בונוס.‬
‫כן.‬
‫הדסון לא ינדב פרטים, מן הסתם.‬
‫אז צריך לגרום לו להרגיש כמה שיותר לא בנוח.‬
‫מניסיוני, אנשים נוטים להסגיר מידע‬ ‫כשהם מרגישים לא בנוח.‬
‫לדעתי, הדרך להשיג מידע מאנשים‬ ‫היא בעזרת אדיבות ועוגה.‬
‫כן...‬
‫והיית צריכה פעם לתשאל מרגל אויב‬ ‫במזרח גרמניה לשעבר, ג'ויס?‬
‫טוב, לא.‬
‫הלו, ג'ואנה, יקירה.‬
‫אז עברתי על החשבונות של איאן ונטהם.‬
‫מתברר שיש שם מידע פיקנטי.‬
‫שלחתי לך קבצי PDF.‬
‫את יודעת מה זה PDF?‬
‫נחשי ניחוש פרוע, ג'ו.‬
‫אברהים יודע. הוא שולט בחומר.‬
‫PDF.‬
‫בינגו.‬
‫חי נפשי!‬
‫חי נפשי בהחלט, ג'ויס!‬
‫איכשהו יצאה לך בת פיקחית!‬
‫זה מידע חיוני!‬ ‫עכשיו יש לנו קלף מיקוח רציני.‬
‫כל הכבוד, ג'ו.‬
‫נהדר.‬ ‫-תודה, אימא. חייבת לזוז.‬
‫מתחילים!‬
‫תיכנס בבקשה.‬ ‫-תודה.‬
‫צהריים טובים.‬
‫נדמה לי שכולכם מכירים‬ ‫את השוטרת דה פרייטס.‬
‫היא ואני חוקרים את רצח טוני קארן.‬
‫שמעתי שיש לכם מידע על...‬
‫מר קארן, שהתכונן להתחיל ב...‬
‫שכחנו את הנימוסים שלנו, אדוני המפקח.‬
‫אנא שבו.‬ ‫-כן.‬
‫בוא, שב.‬
‫תנוח קצת. ככה.‬
‫שב בנוח.‬
‫זה אני, או שחם פה?‬
‫ודאי שחם פה. אני בת 76.‬
‫יש לך לחיצת יד חזקה, מר ריצ'י.‬
‫חשבתי שאתה חולה מאוד ופגיע.‬
‫בגיל הזה יש ימים טובים ורעים, המפקח הדסון.‬
‫אתה יודע, יום טוב - יום רע.‬
‫ונראה שהשן החסרה שלך צמחה בחזרה.‬
‫מה? כן, תראה מה זה! ממש נס.‬
‫איזו גסות רוח מצדנו. לא הצענו לכם תה.‬
‫אתה אוהב סוכר?‬
‫לא, אני משתדל להפחית.‬ ‫-אבל אתה חייב לטעום מהעוגה.‬
‫מותר לאכול עוגה בתפקיד? אני מקווה שכן.‬ ‫-לא, אכלתי ארוחת צהריים גדולה.‬
‫טוב, למה לא...‬
‫בבקשה. בתיאבון.‬ ‫-תראו!‬
‫סליחה, אני לא... זה...‬
‫לאט לאט.‬
‫אלוהים, זה מעולה!‬ ‫-נכון?‬
‫ובכן, רון,‬
‫ראית את איאן וטוני מתווכחים בחניון.‬
‫נכון? בגלל זה התכנסנו.‬ ‫-כן.‬
‫כן, זו הייתה מריבה רצינית.‬ ‫זה לא נגמר טוב. טוני עזב בכעס...‬
‫זה כנראה היה ריב על כסף.‬ ‫-ואהבת הכסף, כמו שאומרים, היא שורש כל רע.‬
‫אם כי יונג היה זה שאמר...‬
‫הבן שלי אמר לי שבבית של טוני‬ ‫יש מערכת אבטחה מצוינת.‬
‫כן? הבן שלך הכיר את טוני קארן?‬
‫טוב, רק כמו שכולנו הכרנו אותו.‬
‫הוא היה טיפוס מוכר, טוני.‬
‫כן, טיפוס צבעוני.‬
‫לכולנו היו מפגשים איתו פה ושם.‬ ‫שום דבר מיוחד.‬
‫עדיין אשמח לדבר עם הבן שלך.‬ ‫קוראים לו ג'ייסון, נכון?‬
‫בטח, אין בעיה. הוא יבוא לבקר אותי.‬
‫אני לא יודע אם הוא יוכל לעזור.‬
‫הכי טוב לתת למשטרה לעבוד, ו...‬
‫רון מנסה לשאול‬ ‫אם השגתם משהו ממערכת האבטחה.‬
‫היא הייתה מקולקלת.‬ ‫בזבוז כסף, אם את שואלת אותי.‬
‫מוזר שלקבלן תהיה מערכת אבטחה מקולקלת, לא?‬
‫כן, מה לגבי שעת המוות?‬
‫אי אפשר לגלות.‬
‫המידע לא גלוי לציבור כרגע. זה מידע רגיש.‬
‫אתה צודק. ו...‬
‫בינתיים רק שאלנו שאלות ולא נתנו תשובות.‬
‫למשל, אני במקרה יודעת‬ ‫שבמקור היו שלושה משקיעים בקופרס צ'ייס:‬
‫איאן ונטהם, טוני קארן,‬
‫ומשקיע אלמוני‬
‫בחברת קש בשם ״עולה כפורח״.‬
‫ידעת את זה?‬
‫לא, לא ידעתי את זה.‬
‫יש לי גם את זה.‬
‫טלפון ישן מאוד?‬
‫אולי הוא ישן, אבל הוא עדיין עובד.‬
‫ויש בו קבצי PDF‬ ‫עם דוחות כספיים מפורטים של איאן ונטהם,‬
‫שמראים שבעלותו של טוני קארן על הקרקע‬
‫עוברת לאיאן ונטהם במקרה שהוא מת,‬
‫מה שאומר שאיאן ונטהם‬ ‫הרוויח מיליונים מהרצח הזה.‬
‫טוב...‬
‫בתמורה לשעת המוות.‬
‫צר לי, אני לא יכול לחשוף את המידע הזה.‬
‫אתה רוצה את הקבצים או לא?‬
‫ב-11:24.‬
‫השוטרת דה פרייטס!‬ ‫-זה די מדויק.‬
‫השעון החכם שלו תיעד את הרגע שבו לבו נדם.‬
‫השוטרת דה פרייטס!‬
‫אתה רוצה את הקבצים או לא?‬
‫בבקשה.‬
‫תודה.‬
‫מאיפה בכלל השגת את החשבונות של איאן ונטהם?‬
‫זו חברה פרטית.‬ ‫אפילו אנחנו לא השגנו אותם!‬
‫עבודת צוות.‬
‫בני דורנו עדיין זוכרים כמה ערך יש לזה.‬
‫- ג'ייסון ריצ'י -‬
‫איך המאפים שלך יצאו כאלה אווריריים?‬
‫הטריק הוא להקציף מהר כשזה עוד קר.‬
‫בבקשה.‬ ‫-בטח יש לך ידיים טובות.‬
‫אמרו לי את זה כמה פעמים.‬
‫ג'ייסון!‬
‫הנה הבן שלי, ג'ייסון.‬ ‫-היי, אבא.‬
‫כמובטח. בבקשה.‬
‫המפקח הדסון, זה ג'ייסון.‬
‫ג'ייסון ״הפטיש״ ריצ'י.‬
‫אין צורך להציג אותו.‬
‫ראיתי את כל הקרבות שלך.‬
‫חבל שזה נגמר. הפציעה וכל זה.‬
‫ככה זה. קורה.‬ ‫-סליחה. כן.‬
‫עדיין, מרגש להופיע בטלוויזיה.‬ ‫-כן.‬
‫אתה מופיע בהצגה ״שלגייה״ בחג המולד?‬
‫כן, בתפקיד הנסיך.‬
‫המפקח הדסון,‬
‫רוצה להצטלם עם הזוכה שלוש פעמים‬ ‫באליפות העולם של ה-WBA במשקל בינוני?‬
‫כאן ועכשיו. קדימה.‬ ‫-תודה רבה. אתה בטוח?‬
‫בטח שהוא בטוח.‬
‫החבר'ה בתחנה יעופו על זה.‬ ‫-טוב. היכון. תלקק את השפתיים.‬
‫אני לא מאמין שזה אתה.‬ ‫-זה אני.‬
‫קדימה.‬ ‫-תצלם כמה.‬
‫מעולה! ישר לסנטר.‬
‫צילמת?‬ ‫-כן. אתה תאהב את זה.‬
‫בטוח יצאה אחת טובה.‬ ‫-תראו!‬
‫תודה.‬ ‫-בשמחה. אני צריך לזוז.‬
‫אוקיי.‬ ‫-רק שנייה.‬
‫מה דעתך על טוני קארן ואיאן ונטהם?‬
‫הכרת אותם קצת, נכון?‬ ‫-לא.‬
‫כלומר, ידעתי מי הם.‬
‫לטוני היו המון אויבים, וגם לאיאן יש.‬
‫מישהו מסוים?‬
‫לא.‬
‫לא כרגע.‬
‫בכל אופן, אני צריך לזוז.‬
‫אוקיי.‬ ‫-טוב... תודיע לי אם תחשוב על מישהו.‬
‫המפקח הדסון, נעים להכיר.‬ ‫-גם אותך.‬
‫השוטרת דה פרייטס, בהצלחה.‬
‫הנה. רגע, ג'ייסון...‬
‫המפקח הדסון, אני יודעת שאתה אוהב עוגות.‬ ‫רציתי לתת לך את מה שנשאר.‬
‫כדאי שתיתן לדונה לנהוג. יש המון רום בעוגה.‬
‫זה מדגיש את הטעם של האגוזים.‬
‫תודה.‬ ‫-טוב לראות אותך.‬
‫מוד.‬
‫מה את רוצה, אליזבת?‬
‫רק רציתי לומר שאני משתתפת בצערך.‬
‫טוני היה בחור טוב.‬
‫יש לך מושג מי רצח אותו?‬
‫יש לי כל מיני מושגים‬ ‫על כל מיני דברים, מותק.‬
‫זה לא אומר שאני חולקת אותם,‬ ‫במיוחד כשיש שוטרים בסביבה.‬
‫כן... חבורה של אפסים.‬
‫אבל שוטרים הם בדרך כלל כאלה.‬
‫אילו פרחים מקסימים!‬
‫כן, מחבר ותיק שאהב את טוני גם.‬ ‫לחלק מהאנשים עדיין יש נימוסים.‬
‫- משתתף בצערך -‬
‫- באהבה, ב.ט. -‬
‫ג'ייסון, אתה בסדר?‬
‫חשבתי שנשתה בירה. בחייך...‬ ‫-אני חייב לזוז. משהו צץ.‬
‫רק עכשיו הגעת.‬ ‫-אבא, אני חייב לזוז.‬
‫ג'ייסון, מה יש? מה קרה?‬
‫עזוב, אבא!‬
‫למה אתה כועס כל כך?‬
‫טוב, תראה,‬
‫אני יודע שאתה מתבייש‬ ‫בהופעות שלי בטלוויזיה.‬
‫אבל למה אתה כזה שקוף?‬
‫אני לא מתבייש, ג'ייסון.‬
‫טוב, לא אשקר...‬ ‫אני הרבה יותר מתמצא בעולם האיגרוף.‬
‫בחיי, אתה היית טוען לכתר...‬
‫שוב התחלת! אתה לא שולט בזה, מה?‬
‫מה?‬
‫לא, אני חייב לזוז.‬
‫טוב, רק תיזהר...‬ ‫-עכשיו!‬
‫בסדר. רק תרכב בזהירות.‬
‫ג'ייסון שיקר לך.‬
‫זה כתוב בתיק של טוני קארן.‬
‫ג'ייסון עבד אצלו‬ ‫ואצל איאן ונטהם בעבודות מזדמנות‬
‫לפני שהתחיל להופיע בטלוויזיה.‬
‫ואגיד לך עוד משהו.‬ ‫-מה?‬
‫ג'ייסון הוא האדם השלישי בתמונה מזירת הפשע.‬
‫הזרוע במראה היא שלו.‬ ‫הקעקוע זהה. איפה הטלפון שלך?‬
‫הנה.‬
‫תראי לי.‬
‫תראה.‬
‫ונראה שג'ייסון מיהר להסתלק משם.‬ ‫-בהחלט.‬
‫כדאי לשים עליו עין. וגם על איאן ונטהם.‬
‫שאנשים לא יתחילו להיעלם לנו.‬
‫- פיירסטארט‬ ‫בית ספר לנהיגה -‬
‫עקף אותך מתלמד.‬
‫למען השם, אברהים! אנחנו מנסים לברר‬ ‫כמה מהר איאן ונטהם יכול היה להגיע‬
‫מקופרס צ'ייס לביתו של טוני קארן.‬
‫מילת המפתח: ״מהר״!‬
‫מישהו רוצה סוכריית גומי?‬
‫החישובים שלי לא מבוססים על מהירות.‬
‫יש לי אלגוריתם מורכב‬
‫שיאפשר לי לדעת אם איאן ונטהם‬ ‫יכול היה להגיע בזמן‬
‫כדי לרצוח את טוני קארן.‬
‫סבלנות.‬
‫אני מאוד עסוק היום, הבנתם?‬
‫שותפי לעסקים מת. יש לי המון על הראש.‬
‫כמובן. אכפת לך לספר לי מי זה שם, עם טוני?‬
‫זה בובי טאנר.‬
‫נכון. בובי טאנר.‬
‫המשטרה מחפשת אותו כבר שנים.‬
‫רשימת החשדות ארוכה ביותר.‬
‫שמו נזכר בכל מיני מקומות, ממה ששמעתי.‬
‫חשבתי שהוא מת. מאיפה זה?‬
‫מזירת הפשע.‬
‫באמת?‬
‫אוקיי. טוב.‬
‫מה לך ולבובי טאנר, איאן?‬
‫הוא חתיכת טיפוס.‬
‫קוטע לאויבים שלו אצבעות. שולח אותן בדואר.‬
‫המקרר שלנו בסקוטלנד יארד מלא בהן.‬
‫מוטב שתגלה לנו עכשיו,‬ ‫אחרת נגלה בעצמנו.‬
‫הוא הבעלים השלישי.‬
‫הבעלים השלישי של מה?‬ ‫-של קופרס צ'ייס! תעמדו בקצב, יא סתומים.‬
‫טוני קארן גייס אותו כמשקיע‬ ‫כדי להשלים את העבודה.‬
‫הרעיון לא היה שלי.‬
‫אתה יודע איפה הוא?‬
‫לא שמעת? אמרתי שחשבתי שהוא מת.‬
‫הוא נעדר כבר...‬
‫במשך שנים!‬
‫אם הוא בחיים, כדאי שתמצאו אותו.‬
‫הוא אדם מסוכן.‬
‫אתה חושב שבובי טאנר רצח את טוני קארן?‬ ‫-מאיפה לי? זו העבודה שלכם, לא?‬
‫תקשיבו, אני צריך לזוז.‬ ‫-למה התווכחת עם טוני קארן לפני מותו?‬
‫סתם, עסקים. קשה להסביר.‬
‫גם ג'ייסון ריצ'י מצולם פה.‬
‫רואים לפי הקעקוע.‬
‫ביקשת ממנו שירצח את קארן?‬
‫לא הייתי משתין על ג'ייסון ריצ'י‬ ‫אם הוא היה בוער.‬
‫היית רוצה ששני שותפיך לעסקים ימותו, לא?‬
‫הרווחת יותר מ־12 מיליון פאונד‬ ‫מהמוות של טוני.‬
‫מאיפה אתה יודע את זה?‬
‫לא רצחתי את טוני קארן, אם זה מה שאתם‬ ‫חושבים. ביליתי את כל הבוקר עם משקיעים.‬
‫כדאי לכם לתפוס את בובי טאנר‬ ‫ולהכניס אותו לתא. ככה הכי טוב לו, ולכולנו.‬
‫אתה נראה מודאג פתאום, מר ונטהם.‬
‫כן. אתה מזיע.‬
‫בסדר. שיהיה.‬
‫יש לי פגישה דחופה. תעשו את העבודה שלכם,‬ ‫אם אתם מסוגלים. יש לי עבודה.‬
‫אני צריך לזוז.‬
‫כן, נדבר שוב בקרוב.‬ ‫-כן.‬
‫איפה גב' ונטהם?‬
‫תשאלו את עורך הדין שלה.‬
‫להתגרש זה יקר, מה?‬
‫כן, אני חושב שהאלגוריתם שלי הצליח היטב.‬
‫בהתחשב בתנועה, וב...‬
‫אברהים!‬
‫האם איאן ונטהם יכול היה להגיע הנה‬ ‫בזמן כדי לרצוח את טוני קארן, כן או לא?‬
‫לא.‬
‫לעזאזל.‬
‫-לעזאזל.‬
‫לעזאזל.‬
‫אדוני?‬
‫איאן ונטהם לא יכול היה לרצוח את טוני קארן.‬
‫מה?‬
‫למה?‬
‫הוא לא היה יכול להגיע לשם בזמן.‬
‫הוא היה מגיע שבע דקות אחרי המוות.‬
‫וזה נודע לך מ...?‬ ‫-מועדון הרצח של יום חמישי.‬
‫סליחה, מה?‬
‫ככה הם קוראים לעצמם.‬
‫אתה יודע, אליזבת והחבורה.‬ ‫הם נסעו לבית של קארן הבוקר ועשו את החישוב.‬
‫שלחתי את גריפית'ס לשם‬ ‫לעשות את אותו חישוב בדיוק!‬
‫לעזאזל...‬
‫אני בתפקיד הזה כבר כמעט 30 שנה!‬
‫לא אתן שארבעה פנסיונרים יסובבו אותי!‬
‫אה, גריפית'ס. יופי.‬
‫מה חדש?‬ ‫-ובכן, לפי ממצאינו...‬
‫פשוט תגידו לי.‬
‫ונטהם היה יכול להגיע לשם בזמן? כן או לא?‬
‫לא.‬ ‫-תעוף מפה, גריפית'ס.‬
‫- קופרס צ'ייס -‬
‫שלום, דונה.‬ ‫-אליזבת, היי.‬
‫אני צריכה את עזרתך.‬ ‫-כן?‬
‫בזירת הפשע של טוני קארן,‬ ‫מצאנו תמונה של קארן עם בובי טאנר.‬
‫בובי טאנר?‬
‫שמעתי עליו. ברנש מפוקפק.‬
‫מעורב בסמים וברצח.‬
‫נכון.‬
‫ו...‬
‫אנחנו צריכים לדבר איתו,‬ ‫אבל הוא נעדר כבר שנים,‬
‫וקיוויתי שתעזרי לנו למצוא אותו.‬
‫כן, כמובן.‬
‫בתמורה לכל מידע עדכני שיש לך.‬
‫אליזבת...‬
‫בחייך, דונה.‬
‫את יודעת איך זה עובד.‬
‫זוכרת את התמונה שסיפרתי לך עליה?‬
‫מופיע בה אדם נוסף.‬
‫מי?‬
‫ג'ייסון ריצ'י.‬
‫מה?‬
‫וזה לא הכול.‬
‫תתקשרי אליי בעוד כמה דקות.‬
‫אל תעירי את המתים.‬
‫אלוהים!‬
‫ראית את פניו?‬ ‫-היה חשוך מדי.‬
‫אז גם אם איאן ונטהם‬ ‫הוא כבר לא החשוד העיקרי,‬
‫עדיין ייתכן שהוא שלח מישהו אחר שירצח אותו.‬
‫בדיוק. ושם העניין מסתבך.‬
‫במשטרה מתכוונים לשוחח עם ג'ייסון.‬
‫השמועה מספרת שהוא עשה עבודות מזדמנות‬ ‫בשביל מר ונטהם וטוני קארן‬
‫כשהם היו זקוקים לתגבורת.‬
‫עד כמה מזדמנות?‬ ‫-זה מה שאנחנו מנסים לברר.‬
‫לא סיפרתי לרון.‬
‫למרבה המזל, הוא עסוק בארגון ההפגנה.‬
‫ודרך אגב, כדאי שאזוז.‬
‫שאאסוף אותך ביום שני?‬ ‫נוכל ללכת להפגנה ביחד.‬
‫לא אחמיץ אותה.‬
‫אסור להרשות להם לחפור את בית הקברות‬
‫ולזרוק את פני לרחוב. פשוט אסור שזה יקרה.‬
‫לא.‬
‫אבל ביום שני, נילחם.‬
‫כולם, בואו! תתאספו!‬
‫נקים חומה אנושית מחוץ לבית הקברות הזה,‬
‫- איאן ונטהם החוצה -‬
‫ונפגין סולידריות הדדית! נכון?‬
‫בואו נעשה את זה.‬
‫בבקשה.‬
‫תהיו חזקים.‬
‫בוא לא נחיה על הברכיים, רון.‬
‫אני מסכים, אליזבת.‬ ‫-לעולם לא ניכנע!‬
‫תודה, ג'ון. תודה שבאתם.‬
‫בואו נעצור אותו!‬
‫תראו אתכם. כל הכבוד לכם.‬
‫ברנרד מחזר שלט ישן. שלי מקורי.‬
‫תקשיבו, רק אל תריבו ביניכם. אוקיי?‬
‫סולידריות זו מילת המפתח.‬ ‫-בהחלט!‬
‫יופי, איבזי. מצוין.‬
‫ג'ויס, למה הבאת מכונת קפה?‬
‫זה לא יריד הכפר, זה עסק רציני!‬
‫כן, כמובן,‬ ‫אבל עם קפה טוב נוכל להפגין יותר!‬
‫אישה נבונה. כן...‬
‫האויב מגיע!‬
‫אוי, לא!‬
‫הם לא יכולים לעשות את זה!‬
‫קח את חפירה,‬ ‫לך לשער האחורי ותתחיל לחפור.‬
‫לא אתקדם הרבה עם את חפירה אחת.‬
‫משפטית, העבודות חייבות להתחיל היום, נכון?‬ ‫אתה רק צריך להתחיל בחפירה. צא.‬
‫אוקיי.‬
‫פנו דרך!‬
‫אלוהים... זה כמו ״המתים המהלכים״.‬
‫אל תוותרו על מילימטר. תישארו במקום, כן.‬
‫מה לעזאזל קורה פה?‬
‫מה זה פה? חזרת לשנות השמונים?‬
‫נזכר מתי עמד לך בפעם האחרונה?‬
‫מה נראה לך? זאת הפגנה!‬
‫יש פה אנשים שגברו על גדולים וחזקים ממך.‬
‫יש פה מורים וחיילים,‬
‫רופאים ובנקאים.‬
‫ומה אנחנו רוצים?‬
‫לעצור את החפירות!‬
‫גופן גדול יותר בתפריט!‬
‫דוגמנים בעירום מלא בשיעורי אמנות!‬
‫רגע. אי אפשר סתם לצעוק‬ ‫דברים רנדומליים שאנחנו רוצים.‬
‫לא! סולידריות!‬
‫טוב, פנו דרך. תנו לנו להתחיל לחפור.‬
‫אתה לא נכנס לבית הקברות הזה, ונטהם.‬
‫תוריד ממנו את הידיים.‬
‫עוף מפה, ג'ייסון, יא בוגד. עליתי עליך.‬ ‫-כן?‬
‫תצטרך לעבור דרכי‬ ‫ודרך הקהל הזה כדי להיכנס, אז...‬
‫איאן ונטהם החוצה!‬
‫בדיוק.‬
‫איאן ונטהם החוצה!‬
‫סולידריות!‬
‫טוב, אני מתקשר למשטרה.‬ ‫-לך על זה. תגיד להם שתקפת כומר.‬
‫איאן ונטהם החוצה!‬
‫הלו!‬
‫ראית נקר?‬
‫נדמה לי שראיתי נקר.‬
‫לא.‬
‫ראיתי אותך עושה פה תיקונים, לא?‬
‫בוגדן, נכון?‬
‫כן.‬
‫- מרינה -‬
‫אני מרינה.‬
‫זה גם השם של אימא שלי.‬
‫לא!‬
‫באמת? איזה צירוף מקרים!‬
‫טוב, זה שם מקסים.‬
‫ברור שזו דעתי...‬
‫היא כאן איתך?‬
‫לא. היא בפולין עדיין.‬
‫היא בטח חסרה לך.‬
‫ואתה חסר לה.‬
‫אין יום שאני לא מתגעגע אליה.‬
‫את מדברת פולנית?‬ ‫-טיפונת.‬
‫היא הסיבה שבאתי לאנגליה.‬
‫את יודעת, יש פה עבודות יותר טובות.‬ ‫שכר יותר טוב.‬
‫העיקר שאני יכול לשלוח כסף הביתה.‬
‫מאיפה אתה בפולין?‬
‫קרקוב.‬
‫אכלתי פעם מרק נהדר בקרקוב.‬
‫קרופניק.‬
‫זה מרק שעורה.‬ ‫-כן.‬
‫מה עשית בפולין?‬
‫קרקס נודד.‬
‫היו זמנים.‬
‫אוקיי.‬
‫מגוחך, לא?‬
‫לעשות את כל זה עם את אחת...‬
‫אבל זה באחריותי עכשיו.‬
‫החלפת את טוני? אתה הבוס?‬
‫כן, עכשיו אני הקבלן הראשי של איאן.‬
‫איאן שכר אותך לפני שטוני מת?‬
‫כן, מרינה. קיבלתי את התפקיד‬ ‫לפני שטוני מת. למה?‬
‫את רוצה לשאול אותי משהו?‬
‫אנחנו פשוט יודעים שאיאן‬ ‫הרוויח המון ממותו של טוני, אז...‬
‫תהיתי אם הוא...‬
‫ביקש ממישהו שיהרוג את טוני.‬
‫אני לא יודע.‬
‫אולי.‬
‫אז ברשותך, אדייק יותר.‬
‫איאן ביקש ממך להרוג את טוני?‬
‫לא.‬
‫וגם אם היה מבקש...‬
‫הייתי מסרב.‬
‫אני מוכן לעשות הרבה בשביל איאן ונטהם.‬ ‫אני מוכן להוציא עצמות מקברים,‬
‫אבל בחיים לא הייתי הורג בשבילו.‬
‫לא רוצים אותך פה, איאן! לך הביתה!‬
‫תורידו ממני את הידיים! די!‬
‫תורידו את הידיים!‬
‫בלי ידיים! תפסיקו!‬
‫אל תיגעו בי!‬
‫היי!‬ ‫-לא רוצים אותך!‬
‫למה אתה לא מקשיב לנו?‬
‫למה?‬
‫לא! זה...‬
‫זה...‬
‫תנו לי לעבור.‬
‫הוא מת.‬
‫לעזאזל.‬
‫ובכן...‬
‫כולנו עדי ראייה לרצח.‬
‫שאלה ראשונה,‬
‫איך אפשר לדעת שזה היה רצח ולא התקף לב?‬
‫הוא היה תחת לחץ כבד.‬ ‫-כן.‬
‫סיבת המוות הייתה ככל הנראה‬ ‫מנת־יתר של פנטניל‬
‫שניתנה לו רגע לפני שמת.‬
‫מחכים לתוצאות הסופיות מהמעבדה.‬
‫איך השגת את המידע?‬
‫דונה סימסה לי.‬
‫היא עוזרת לנו מאוד.‬
‫מאיפה הגיע הפנטניל הזה?‬
‫בתחום הרפואה משתמשים בזה‬ ‫להרדמה ולשיכוך כאבים.‬
‫יש לו שימושים רבים.‬
‫אבל במינון גבוה, זה קטלני בהחלט.‬
‫אז מדובר באדם שהייתה לו גישה‬ ‫למזרקים ולתרופות. נכון?‬
‫זה יכול להיות כמעט כל אחד‬ ‫בקופרס צ'ייס, רון.‬
‫אספתי תמונות מכל מי שהיה שם.‬
‫אני משערת שזה קרה במהלך המהומה.‬
‫מינון קטלני שהוזרק בשקט ובקור רוח‬ ‫בזמן שכולם התקוטטו.‬
‫אז הרוצח מופיע בתמונות האלה?‬ ‫-בהחלט.‬
‫כולנו מופיעים בתמונות האלה.‬
‫כולנו חשודים.‬
‫אפרופו תמונות,‬ ‫עוד לא פתרנו את תעלומת בובי טאנר.‬
‫מה זה?‬
‫מי?‬ ‫-מה?‬
‫סליחה, לא סיפרתי לכם על זה?‬
‫לא, לא סיפרת.‬
‫דונה סיפרה לי גם‬ ‫שבזירת הרצח של טוני קארן נמצאה תמונה‬
‫של טוני קארן,‬ ‫עבריין מוכר בשם בובי טאנר, וג'...‬
‫ומי?‬
‫לא משנה.‬
‫-לא...‬
‫אל תסתירי מאיתנו דברים.‬ ‫אליזבת, אנחנו צוות.‬
‫לא, אני לא מסתירה. פשוט...‬
‫דונה מסמסת לי בלילות לפעמים,‬
‫ורק חיכיתי לרגע הנכון לספר לכם, זה הכול.‬
‫טוב, נראה שזה הרגע המושלם.‬ ‫בא לך לספר לנו?‬
‫כרגע,‬
‫המשטרה מחפשת את בובי טאנר,‬ ‫וכדאי שגם אנחנו נחפש אותו.‬
‫בובי טאנר‬ ‫הוא הבעלים השלישי של קופרס צ'ייס,‬
‫יחד עם איאן ונטהם וטוני קארן.‬
‫וכתוב מפורשות בצוואה של איאן ונטהם‬
‫שהעבודות בפרויקט קופרס צ'ייס‬ ‫יימשכו אחרי מותו של איאן.‬
‫רק בובי טאנר יכול לעצור אותן.‬
‫ואף אחד לא מוצא אותו.‬
‫אז הקרב על הבתים שלנו עוד לא נגמר.‬
‫גם מהקבר,‬ ‫איאן ונטהם עדיין יכול לדפוק אותנו.‬
‫אז בובי טאנר הזה‬ ‫הוא הבעלים היחיד של קופרס צ'ייס שעדיין חי.‬
‫כן, כך נראה.‬
‫או שגם הוא מת. אף אחד לא יודע.‬
‫אז אם נמצא אותו,‬ ‫נוכל לעצור את העבודות. נכון?‬
‫ולהציל את קופרס צ'ייס.‬
‫ואת הרס בית הקברות?‬
‫כן. אז כדאי שנתחיל.‬
‫כן, בעוד שעה יתחיל פה חוג סריגה למתקדמים.‬
‫אבי לימד אותי כשהייתי בן עשר,‬ ‫ורק בגיל 13 הצלחתי לנצח אותו.‬
‫הוא לא נתן לי לנצח.‬
‫מרשים.‬
‫כן.‬ ‫-שחמט.‬
‫שומו שמיים.‬
‫אליזבת.‬
‫האיש הזה בא לבקר אותך.‬
‫והוא גם משחק שח.‬
‫הוא באמת שחקן מצוין.‬
‫והוא סידר את האינטרנט בחדר העבודה שלי.‬
‫בוגדן. איזו הפתעה לא צפויה.‬
‫סליחה על ההפרעה... אליזבת.‬
‫זה בסדר גמור. ברוך הבא.‬
‫תודה על המשחק, סטיבן. אני זז.‬
‫היה תענוג.‬ ‫-אני צריך לזוז.‬
‫אלווה אותו החוצה.‬
‫אליזבת.‬ ‫-אז למה באת?‬
‫אנחנו צריכים לדבר. לא ידעתי למי לפנות.‬
‫במשטרה שאלו אותי איפה הייתי כשאיאן מת.‬ ‫אמרתי להם, ״בבית הקברות עם מרינה״.‬
‫אבל הם לא הצליחו למצוא‬ ‫אישה בשם מרינה בקופרס צ'ייס, אז...‬
‫ביררתי מי זאת הנדחפת הזאת‬ ‫ששואלת יותר מדי שאלות,‬
‫וכולם ידעו שזאת את.‬
‫בסדר, תפסת אותי.‬
‫רציתי לדבר איתך,‬ ‫וחשבתי שאם אזדהה בשם הזה‬
‫זה יעזור לי לרכוש את אמונך.‬
‫תכסיס זול.‬ ‫-נכון.‬
‫זה הרגל. סליחה.‬
‫אז למה באת?‬
‫יש לי משהו להראות לך.‬
‫הערב,‬
‫אחרי שיחשיך,‬
‫ניפגש בבית הקברות. בואי לבדך.‬
‫לגמרי לבד.‬
‫אנא.‬
‫לגמרי לבד.‬
‫תודה.‬
‫הנה הוא.‬
‫אז... במה מדובר?‬
‫כבר סיפרתי את מה שאני יודע, שזה שום דבר.‬
‫הייתי במכון עם חבר שלי,‬ ‫דן פיירהרסט, כשטוני מת.‬
‫היית איתו לפני שקארן מת, אבל לא כשקארן מת.‬
‫מבין את ההבדל?‬ ‫-כן, טוב...‬
‫המנקה מצאה אותו. אולי היא עשתה את זה.‬
‫בעיניי, הסיפור הוא כזה:‬
‫רוצח הוא לא הראשון שרואה מישהו כשהוא מת,‬
‫אלא האחרון שרואה אותו כשהוא חי.‬
‫אהבתי.‬ ‫-מפרק ישן של ״קולומבו״.‬
‫אז מה קורה?‬
‫במה אתם מאשימים אותי?‬
‫למה איאן ונטהם התקשר אליך שלוש פעמים‬ ‫מיד אחרי הריב שלו עם טוני קארן?‬
‫הוא ביקש ממך טובה?‬
‫ונטהם ביקש שתרצח את טוני קארן‬ ‫מפני שהוא פחד ממנו?‬
‫לא. זה היה בקשר למשהו אחר.‬
‫אני בספק, ג'ייסון.‬
‫היו לנו עניינים אחרים.‬
‫כן, בהחלט.‬
‫ונטהם שילם את חובות ההימורים שלך, נכון?‬
‫ובגלל שוונטהם שילם את החובות שלך,‬
‫הסכמת לבצע עבודות מזדמנות מטעמו.‬
‫כל דבר שהוא ביקש...‬ ‫-לא.‬
‫לא כל דבר שהוא ביקש.‬
‫למה הוא התקשר אליך, ג'ייסון?‬
‫פשוט...‬
‫פשוט עניינים. בסדר? תראו...‬
‫אני חייב לחזור לחזרות.‬ ‫-אתה מכיר את בובי טאנר, ג'ייסון?‬
‫מה? בובי טאנר?‬
‫הוא מת, לא?‬
‫זוכר מתי התמונה הזאת צולמה?‬
‫לא.‬
‫זאת הזרוע שלך במראה, לא?‬
‫אתה מסובך קשות בפשיעה מאורגנת.‬
‫נכון, ג'ייסון?‬
‫מה זה כבר בשבילך, עוד הוצאה להורג?‬
‫לאן מיהרת כל כך בפעם שעברה?‬
‫ניסית לברוח?‬
‫באמת אין לי זמן לזה.‬
‫ג'ייסון ריצ'י, אני עוצר אותך‬ ‫כחשוד ברצח טוני קארן.‬
‫מה אתה מדבר? אין לכם שום ראיות.‬
‫אתה מסרב להשיב לשאלות, ואין לך אליבי.‬
‫היו לך האמצעים והמניע,‬ ‫ובנוסף, אני חושש שתיעלם לנו.‬
‫בקיצור, אתה עלול לברוח.‬ ‫אז כן, מותר לנו לעצור אותך.‬
‫תניח את המחליקיים בבקשה.‬
‫שיט.‬
‫רצח טוני קארן ואיאן ונטהם.‬
‫בוודאי מדובר באותו הרוצח.‬
‫שני שותפים לעסקים‬ ‫נרצחו בהפרש של ימים ספורים.‬
‫אז מישהו שמעוניין לעצור את העבודות.‬
‫מה לגבי ברנרד? הוא היה די נסער בהפגנה.‬
‫כן, הוא טיפוס זועף.‬
‫הוא גם כימאי,‬ ‫אז סביר להניח שיש לו גישה לרעלנים.‬
‫אתן לו דירוג 9.‬ ‫-לא, זה גבוה מדי. תן לו 6.‬
‫בסדר, אתן לו 7.‬
‫טוב, בסדר. מה לגבי הכומר מקי?‬
‫כעס יותר מכולם בהפגנה.‬
‫לדעתי הוא הראשון שמגיע לו 10.‬ ‫-כן, הוא מתנהג מוזר לאחרונה.‬
‫ואף אחד לא חושד בכומר.‬
‫למלא לך?‬ ‫-כן.‬
‫חשבתי,‬
‫עכשיו, שטוני ואיאן אינם,‬
‫אתה חושב שזה משנה את המצב?‬
‫אתה חושב שיזרקו אותנו לרחוב?‬
‫תלוי מה יקרה ל״קופרס צ'ייס השקעות״,‬
‫אם לא יצליחו למצוא את בובי טאנר.‬ ‫-כן, נכון.‬
‫לא, לא על הספר.‬
‫סליחה.‬
‫תודה.‬
‫המקום הזה יחסר לי.‬
‫כן.‬
‫כאן, כשאתה רוצה להיות לבד,‬ ‫אתה סוגר את הדלת.‬
‫אם אתה רוצה חברותא, אתה פותח אותה.‬ ‫אין מתכון טוב מזה לאושר.‬
‫זה מזכיר לי את ימיי במכללת אוקספורד,‬
‫אבל האוכל טעים ויש פחות סנובים.‬
‫הנה. הלו?‬
‫הלו? סליחה.‬
‫הלו? כן.‬
‫מה?‬
‫טוב.‬
‫טוב. אף מילה, בסדר?‬
‫סתום את הפה.‬
‫נטפל בזה, טוב? שתוק. אף מילה.‬
‫בסדר. טוב. ביי.‬
‫זה היה ג'ייסון.‬
‫הוא נעצר בחשד שרצח את טוני קארן.‬
‫רון...‬
‫לעזאזל.‬
‫פה?‬ ‫-כן, מכאן.‬
‫בעלך סטיבן לא בריא, נכון?‬
‫לא. הוא לא בריא.‬
‫שמת לו משהו בתה?‬
‫כן.‬
‫כדי לעזור לו לישון. כדור.‬
‫אבל רק אחד. אחרת זה עלול להיות קטלני.‬
‫נחמד מצדך שבאת ושיחקת איתו שח.‬
‫מזמן סטיבן לא שיחק שח עם מישהו.‬
‫הוא שחקן טוב.‬
‫יריב קשוח.‬
‫תבוא ותשחק איתו שוב?‬
‫בשמחה רבה. כן.‬
‫אין לי הרבה חברים כאן.‬
‫אבל אזהיר אותך‬ ‫שיש לסטיבן ימים טובים וימים רעים.‬
‫תפסת אותו ביום טוב.‬
‫גם אימא שלי ככה.‬
‫היא לא תמיד זוכרת אותי.‬
‫היא חולה מאוד.‬
‫אני לא יודע כמה זמן עוד...‬
‫בוגדן, אני מצטערת נורא. סע לבקר אותה.‬
‫הייתי רוצה לראות אותה רק עוד פעם אחת,‬ ‫אבל אני לא יכול.‬
‫למה?‬
‫כשפועלים כמוני באים הנה,‬
‫כשאנחנו מגיעים, לוקחים לנו את הדרכונים.‬
‫זה נורמלי בתחום הזה. ככה הם אמרו לי.‬
‫ומי זה ״הם״?‬
‫זה בסדר. אמצא פתרון.‬
‫בכל אופן, הגענו.‬
‫מצאת שרידי גופה בקבר.‬
‫למה זה מסתורי בעיניך?‬
‫כי, אליזבת,‬
‫העצמות האלה הונחו על הארון.‬
‫ולמה שמישהו יחפור קבר‬
‫כדי להניח עצמות על עצמות?‬
‫כדי להסתיר גופה.‬
‫אני חושבת שיש לנו פה רצח נוסף.‬
‫הרם.‬
‫וזה מה שאליזבת אמרה לך?‬
‫פחות או יותר, כן.‬
‫טוב. בואי איתי.‬
‫טוק טוק.‬
‫אפשר להיכנס?‬ ‫-נראה שכבר נכנסת.‬
‫באת לבקש עוד עוגה?‬
‫אליזבת, מספיק עם המשחקים, בבקשה.‬ ‫זה עניין רציני.‬
‫אני רוצה לדעת איך בדיוק מצאת את הגופה הזו.‬
‫כבר הסברתי לדונה.‬ ‫-אני רוצה לשמוע את זה ממך.‬
‫כן, כמובן. טוב...‬
‫יצאתי לטייל. חיפשתי נרקיסים.‬
‫נרקיסים?‬
‫פקעות נרקיסים.‬
‫לאדנית שלי.‬ ‫-לאדנית שלך?‬
‫כן, לפריחת האביב. לשנה הבאה.‬
‫כן.‬ ‫-כן.‬
‫וחפרתי...‬ ‫-בידיים?‬
‫לא, לא בידיים.‬ ‫אל תדבר שטויות. היה לי מעדר.‬
‫אה, כמה טיפשי מצדי. מעדר.‬ ‫-כן, מעדר. בשביל הפקעות.‬
‫כמובן.‬ ‫-ואז מצאתי את העצמות.‬
‫זה היה הלם.‬ ‫זה באמת היה צירוף מקרים יוצא דופן.‬
‫מתחיל להימאס לי ממך ומ...‬ ‫חבורת הפנסיונרים העליזים שלך.‬
‫תקשיב, הכנסת את הבן שלי לתוך תא,‬
‫ונכון לעכשיו, כל הראיות שלך נסיבתיות.‬
‫מצטער, חבר,‬ ‫אבל זה לא מספיק בשביל להאשים מישהו ברצח.‬
‫אז אולי תפסיק לשחק אותה קשוח,‬
‫תצא לשם, ותמצא את הרוצח האמיתי?‬
‫אשמח למצוא את הרוצח האמיתי.‬
‫יופי.‬ ‫-אשמח מאוד לעשות את זה.‬
‫אז אם אתה ו״אגודת המוות של יום חמישי״‬
‫תניחו לחקירה הזאת לחמש דקות,‬
‫אולי נצליח להתקדם קצת!‬
‫אני מציע לכם להתמקד ב...‬
‫סעודות של מועדון הרוטרי, גולף,‬
‫בהאכלת הלאמות המוזרות האלה,‬ ‫ובנטילת סטטינים.‬
‫ושאת השאר תשאירו לנו, המקצוענים.‬
‫אז, לכבדי שמיעה,‬
‫תגבירו את מכשירי השמיעה, שיהיה חד וברור:‬
‫עבודת משטרה אסורה‬ ‫למי שאינו חבר במשטרה.‬
‫ברור?‬
‫כן. ברור.‬
‫כן.‬
‫תודה על תשומת הלב.‬
‫דה פרייטס.‬
‫במקומך הייתי בודקת את העצמות.‬
‫זה עשוי להיות משמעותי.‬ ‫-אוקיי.‬
‫- אזהרה אחרונה... שמרי מרחק! -‬
‫היי.‬
‫שלום.‬
‫תראי, אני לא אמורה לדבר איתך, אבל...‬
‫רציתי לספר לך שהעצמות שמצאנו בבית הקברות‬
‫היו שייכות לאיש בשם פיטר מרסר.‬
‫מה?‬
‫אלוהים, זה יוצא דופן!‬
‫השוטרת דה פרייטס,‬
‫תכירי את המפקחת פני גריי ואת בעלה, ג'ון.‬
‫שלום, נעים מאוד.‬ ‫-היי.‬
‫היית צריכה לראות אותה בזמנו.‬
‫היא הייתה משהו מיוחד.‬
‫לכבוד הוא לי.‬
‫פני, דונה היא שוטרת צעירה ומבריקה.‬
‫היא סיפקה לי מידע מועיל‬ ‫על העצמות שבוגדן מצא.‬
‫הן היו של איש בשם פיטר מרסר,‬ ‫שיש לו פלטת מתכת בברך,‬
‫אבל הן נקברו לפני 50 שנה ויותר, אז...‬
‫אז אין להן שום קשר לרצח של ונטהם?‬
‫לא, אבל רון ואברהים חקרו כמה מהדיירים,‬
‫והצליחו לפסול את ברנרד, מרג'ורי,‬ ‫ואת הכומר מקי מרשימת החשודים.‬
‫באמת?‬
‫את יודעת, בשנות ה־70,‬ ‫פני ואני נהגנו לבוא לכנסייה כאן.‬
‫באמת?‬
‫אבל מקי היה שונה אז.‬
‫רגוע יותר, אפשר לומר.‬
‫כל הכבוד, דונה.‬
‫שמעת, פני?‬
‫הצעירה הזאת ממשיכה את דרכך.‬
‫אז התמונה הזאת לא זכורה לך בכלל?‬
‫אמרתי לך, מצלמים אותי כל הזמן.‬
‫גם אתה צילמת אותי. אני לא יודע במה מדובר.‬ ‫-אגיד לך...‬
‫המפקד, סליחה. ניסיתי לעצור בעדו.‬ ‫-לא, לא...‬
‫תודה.‬ ‫-רון?‬
‫אבא?‬ ‫-מה אתה עושה פה?‬
‫ומה לעזאזל אתה לובש?‬ ‫התחתנת בחליפה הזאת?‬
‫האמת שכן.‬
‫פעמיים אפילו.‬
‫ובכן,‬
‫לג'ייסון יש זכות לייצוג משפטי,‬ ‫ואני כאן כדי לספק אותו.‬
‫אתה לא עורך דין, רון!‬
‫אני אמנם לא מוסמך,‬ ‫אבל עברתי את ההכשרה הנדרשת.‬
‫ייצגתי את עצמי נגדכם פעמים רבות.‬ ‫-אלוהים...‬
‫עצרת אדם חף מפשע, הדסון,‬
‫וכל הראיות שלך הן נסיבתיות במקרה הטוב.‬
‫אין לו אליבי, רון.‬
‫הרשו לי להציג את עצמי.‬
‫אברהים!‬
‫עורך דינו החדש של ג'ייסון ביקש שאהיה נוכח‬ ‫בהסתכלות הפסיכיאטרית של בנו.‬
‫רואה?‬
‫הוא סובל מלחץ כבד...‬ ‫-מה?‬
‫סימנים ברורים לפוסט־טראומה...‬ ‫אם תמשיכו בלעדיי,‬
‫תסתכנו בתביעה על חקירה רשלנית.‬
‫המפקח הדסון, אני יודעת שאתה אוהב עוגה.‬
‫זו המיוחדת שלי, עם ציפוי לימון.‬
‫לכולכם יש פה עבודה חשובה.‬ ‫אתם צריכים אנרגיה.‬
‫לפרוס לכם?‬
‫כולם החוצה, או שאעצור את כולכם!‬
‫רגע. בפעם האחרונה שבדקתי,‬ ‫אנחנו בממלכה המאוחדת.‬
‫ובממלכה המאוחדת,‬ ‫לכל אדם יש זכות לעורך דין.‬
‫ג'ייסון שוחח שלוש פעמים בטלפון‬ ‫עם איאן ונטהם קצת לפני רצח טוני קארן.‬
‫הוא ילד! הם כל הזמן בטלפון.‬
‫ואיפה היה ג'ייסון כשקארן נרצח?‬
‫הוא מסרב לומר לנו,‬ ‫וזה אומר לי, רון, שהוא אשם!‬
‫ובכן?‬
‫ובכן מה?‬
‫ובכן, איפה היית?‬
‫זה לא עניינך, ואתה אמור לייצג אותי.‬ ‫-ברגע זה אני אבא שלך.‬
‫אז תפסיק עם השטויות ותגיד לנו‬
‫איפה היית כשקארן נרצח.‬
‫אז נספיק לחזור הביתה למשחק של וסטהאם.‬
‫נו? קדימה.‬
‫הייתי עם אשתו של איאן ונטהם.‬
‫ג'מה ונטהם?‬
‫היה לנו...‬ ‫-רומן?‬
‫ג'ייסון...‬
‫והיא תאשר את זה?‬
‫כן. מצטער, אבא.‬
‫אין דבר, בן. ככה הכרתי את אימא שלך.‬
‫הנה לך, קשישא. הנה האליבי שלך.‬
‫יש לך הוכחה?‬
‫כן, אני יכול. אפשר את הטלפון שלי?‬
‫יש על זה שעה ותאריך.‬ ‫אתה יכול לוודא עם ג'מה, אם אין ברירה.‬
‫ובכן, המפקח הדסון... בבקשה.‬
‫אין סיבה לכלוא אדם חף מפשע.‬
‫אני מציע שתעבור לחפש‬ ‫את הרוצח האמיתי עכשיו.‬
‫החוצה.‬
‫כולם לצאת מהמשרד שלי עכשיו.‬
‫אשאיר את העוגה.‬ ‫-החוצה!‬
‫אבא, אין עליך.‬ ‫-בכיף, בני.‬
‫גם את, דה פרייטס.‬
‫כן.‬
‫- אליזבת:‬ ‫רוצה לקפוץ לביקור אצל בובי טאנר? -‬
‫לא ידעתי שיש לך מכונית.‬
‫זו הייתה מתנת פרישה.‬
‫מ־MI6.‬
‫את באמת חושבת שבובי טאנר כאן?‬
‫חיפשנו אותו שנים, את יודעת.‬
‫טוב... אני הכי בטוחה שאפשר.‬
‫אני אוהבת לפעול לפי תחושות בטן.‬ ‫להסתכן. לפעמים זה משתלם,‬
‫כפי שתגלי, יותר ויותר.‬
‫איך עלית על זה?‬
‫לפני כמה ימים, קיבלתי זר פרחים.‬
‫חבצלות, יקינתונים,‬ ‫ציפורנים, צבעונים, ונוריות.‬
‫נשמע נחמד.‬ ‫-כן.‬
‫נחמד מאוד, אבל הגיע איתו גם כרטיס,‬ ‫ועל הכרטיס נכתב ״שמרי מרחק״.‬
‫ושילוב הפרחים הזה הוא השילוב‬ ‫הרעיל ביותר שיש. זו הייתה אזהרה ברורה.‬
‫רגע.‬
‫את חושבת שזה קשור‬ ‫לחשבון המשקיעים בקופרס צ'ייס?‬
‫דונה, קראת את מחשבותיי.‬
‫הפרחים שקיבלתי היו טריים ונמסרו ביד,‬
‫סימן שמקורם היה קרוב לקופרס צ'ייס.‬
‫ואז נזכרתי בכרטיס.‬
‫כרטיס?‬
‫הכרטיס שמוד קיבלה עם הזר לזכר טוני קארן‬ ‫היה חתום בראשי התיבות ״ב.ט.״,‬
‫ועיצוב הכרטיס היה זהה בדיוק לכרטיס שלי.‬
‫הוא ייחודי מאוד. עשיתי חיפוש באינטרנט.‬
‫״פרחים קוצניים״ במורטון,‬
‫בניהולו של אדם בשם דרק וורד.‬
‫ואת חושבת שבובי טאנר שם?‬
‫כן.‬
‫ודרק וורד?‬
‫אני סבורה שלעולם לא תראי‬ ‫את בובי טאנר ודרק וורד באותו החדר ביחד.‬
‫שמעתי שבובי טאנר‬ ‫קוטע אצבעות לאויבים שלו.‬
‫יקירה שלי...‬
‫ראיתי דברים גרועים בהרבה.‬
‫שלום. אפשר לעזור?‬
‫שלום. התקשרתי קודם בקשר לפרחים לחתונה.‬
‫דרק וורד נמצא?‬
‫למטה.‬
‫רץ לה' 6.‬
‫מה אתה מתכנן כאן, בוגדן?‬
‫זה אחד הדברים שאתה רוצה לדעת,‬ ‫אבל אתה צריך לנחש.‬
‫אתה צודק.‬
‫בעצם, יש עוד משהו שאני רוצה לשאול אותך.‬
‫אפשר לשאול אותך?‬ ‫-כמובן.‬
‫הבחור הראשון שנרצח, הקבלן.‬
‫ש...‬
‫אוי, לא...‬
‫שכחתי את שמו.‬
‫טוני קארן.‬ ‫-כן, בדיוק. הוא.‬
‫מכל מה ששמעתי,‬
‫נראה לי שאני יודע מי רצח אותו.‬
‫איך אוכל לעזור?‬
‫אני רוצה להציג את עצמי, דרק.‬
‫סליחה, אפשר לקרוא לך ״דרק״?‬ ‫או שאתה מעדיף ״בובי״.‬
‫אליזבת בסט.‬
‫תהיתי מתי תבואי.‬
‫אתה אחראי לרצח של איאן ונטהם וטוני קארן?‬
‫ישר ולעניין.‬
‫כן?‬
‫כדי להשתלט על קופרס צ'ייס?‬
‫לא, יקירותיי.‬
‫לא הזמנתי את הרצח שלהם. למרות שרציתי.‬
‫איפה היית בזמן שטוני קארן נרצח?‬
‫הייתי במלון דורצ'סטר.‬
‫הכנתי את סידורי הפרחים‬
‫למסיבת יום הולדת 21‬ ‫של הנסיך חאלד אל־ברו.‬
‫יש לי לפחות 200 עדים‬ ‫שיכולים לאשר את זה.‬
‫אז זה לא מסווה?‬
‫אתה באמת מוכר פרחים?‬
‫לסדר פרחים רעננים,‬
‫לגזום אותם...‬
‫זו אהבתי האמיתית היחידה.‬
‫הדבר האותנטי היחיד בי.‬
‫לפי המידע שבידינו,‬ ‫כרגע אתה הבעלים היחיד של קופרס צ'ייס.‬
‫לרוע המזל, כן.‬
‫זו כבר לא השקעה שאני מעוניין בה.‬
‫אז מה אתה מתכוון לעשות בה?‬
‫למכור את הקרקע, כמה שיותר מהר,‬
‫בסכום כמה שיותר גבוה.‬
‫אתה יודע, אני מקשיב כשאליזבת מדברת, בוגדן.‬
‫ונראה לי ש...‬
‫היית במצב לא פשוט בעצמך.‬
‫עם אימא שלך.‬
‫כן.‬
‫פרש לה' 4.‬
‫אתה יודע, אני לא רוצה להעליב, בוגדן,‬
‫אבל רצחת את טוני קארן?‬
‫אתה חושב שרצחתי את טוני קארן?‬
‫כן, ידידי.‬
‫חוששני שכן.‬
‫פרש לה' 2.‬
‫דונה, אכפת לך לצאת לרגע?‬
‫מה את זוממת?‬ ‫-אל תדאגי, אני אהיה בסדר.‬
‫אז...‬
‫אתה מעריך את הפרטיות שלך.‬
‫את מאיימת עליי? לא כדאי לך.‬
‫אספנו עוד שלושה פועלים פולנים‬ ‫באמסטרדם הבוקר, בוס.‬
‫הנה הדרכונים שלהם...‬
‫אתה אוסף פועלים באמסטרדם?‬
‫ולמה הוא מוסר לך את הדרכונים שלהם, בובי?‬
‫לשמירה.‬
‫כן. הלם גמור.‬
‫אנחנו אנשי עסקים.‬
‫אתה יודע שהכנסת אנשים למדינה‬ ‫והעסקתם באופן לא חוקי תוך החרמת תעודותיהם‬
‫כל זה מנוגד מאוד לחוק, בובי.‬
‫תקבל על זה 25 שנה בכלא הוד מלכותו,‬
‫לכל הפחות.‬
‫אז... מה תגיד על זה:‬
‫תעצור את כל הפעילות הזאת.‬
‫הדרכונים, הפועלים,‬
‫ותמכור את קופרס צ'ייס לקונה שאני אבחר,‬
‫במחיר הקרן,‬
‫ובתמורה, אשמור את זהותך ואת מיקומך בסוד.‬
‫כדאי מאוד שלא אריח שוטרים בסביבה.‬
‫אני מצפה שתטפלי בחברתנו במדים,‬
‫כי אם לא, אני אעשה את זה.‬
‫אם חברתי דונה תיפגע,‬
‫אני אניח תריסר שושנים אדומות מדם‬ ‫על ארון המתים שלך.‬
‫אני לא יודע למה הרגת את טוני.‬
‫אולי הייתה לך סיבה טובה.‬
‫אבל אני יודע שעשית את זה.‬
‫אתה אדם פיקח, סטיבן.‬
‫אני מנחש שלא השארת רמזים.‬
‫אתה מוכרח להבין, סטיבן.‬
‫זו הייתה תאונה.‬
‫לא התכוונתי להרוג את טוני.‬
‫אני רק רוצה את הדרכון שלי.‬ ‫אתה מוכרח להבין את זה.‬
‫אתה חייב להאמין לי, סטיבן.‬
‫סטיבן.‬
‫אלוהים... סליחה.‬
‫סליחה...‬
‫אלוהים...‬
‫על מה דיברנו?‬
‫סיפרת לי על... היסטוריה.‬
‫רוצה עוד תה?‬
‫כן, בשמחה.‬
‫תודה.‬
‫אחד סוכר. אה, לא.‬
‫אליזבת לא פה. ארבע כפיות סוכר.‬
‫אז... עשינו עסק?‬
‫עשינו עסק.‬
‫לפני רגע אמרת ״אנחנו אנשי עסקים״?‬ ‫מיהם ״אנחנו״?‬
‫שותפי לעסקים, טוני קארן ז״ל.‬
‫טוני קארן היה מעורב‬ ‫במזימה הזאת עם הדרכונים?‬
‫התחלקנו בפועלים בינינו.‬
‫חלקם עבדו כנהגי משלוחי פרחים אצלי.‬ ‫טוני לקח את האחרים לקופרס צ'ייס.‬
‫מדובר פה בבני אדם!‬
‫לפחות החזרתי לפועלים שלי‬ ‫את הדרכונים שלהם, מדי פעם,‬
‫שיבקרו את המשפחות שלהם.‬
‫לא טוני. הכוח עלה לו לראש.‬
‫הוא החזיר להם את הדרכונים‬ ‫לעתים רחוקות, אם בכלל.‬
‫אוי, אלוהים.‬
‫תתקשרי לכולם, דונה.‬ ‫רון, אברהים, ג'ויס, הדסון.‬
‫עכשיו. אנחנו צריכות תגבורת.‬ ‫-איפה?‬
‫קופרס צ'ייס, בדירה שלי.‬ ‫נגיע לשם בעוד שבע דקות.‬
‫תשתה כל עוד זה חם.‬ ‫-תודה.‬
‫נהדר.‬
‫סטיבן, אל תשתה! אולי זה מורעל.‬
‫מה? על מה את מדברת?‬ ‫-שתית את זה.‬
‫אלוהים. דונה...‬
‫בורח לאנשהו?‬ ‫-לא היום, חוששני.‬
‫בזהירות, חבוב.‬
‫לא מאבדים את זה.‬
‫ג'ויס, ייתכן שבוגדן הרעיל את סטיבן.‬
‫הוא בסדר.‬
‫הדופק שלו טוב.‬
‫אבל הוא צריך בדיקה יסודית.‬ ‫אקרא לרופא התורן.‬
‫כן.‬
‫בוגדן ינקובסקי, אתה עצור‬ ‫כחשוד ברצח טוני קארן.‬
‫אין לך שום ראיות. לא אמרתי כלום.‬
‫סטיבן לפעמים לא יודע על מה הוא מדבר.‬ ‫הוא לא זוכר.‬
‫רגע.‬
‫אם אמרת משהו לסטיבן, הוא לא צריך לזכור.‬
‫על מה את מדברת?‬
‫פשוט תני לנו לסיים את המשחק.‬
‫סטיבן מקליט את כל משחקי השח שלו.‬
‫פרש לה' 4.‬
‫הוא אוהב להאזין להם אחר כך‬ ‫כדי להבין את האסטרטגיה שלך.‬
‫לא התכוונתי להרוג את טוני.‬
‫אני רק רוצה את הדרכון שלי.‬ ‫אתה מוכרח להבין את זה.‬
‫אתה חייב להאמין לי, סטיבן.‬
‫בוגדן...‬
‫למה עשית את זה?‬
‫זו הייתה תאונה.‬
‫אני רק רוצה את הדרכון שלי.‬
‫טוני לקח אותו, אז הלכתי לבית שלו.‬
‫אבל הוא סירב להחזיר לי אותו.‬
‫הוא לא הקשיב לי.‬
‫ואז הוא כעס עליי. הוא תקף אותי.‬
‫הייתי חייב להתגונן.‬
‫זה היה הוא או אני. לא הייתה לי ברירה.‬
‫אז כן, הרגתי את טוני.‬
‫אבל לא בכוונה.‬
‫לא התכוונתי שזה יקרה. אני מצטער.‬
‫ולא הרעלת את סטיבן, מה?‬
‫ודאי שלא הרעלתי את סטיבן. לא.‬
‫הוא חבר שלי.‬
‫כן, אני יודע.‬
‫קחו אותו מפה.‬
‫- ג'ייסון ״הפטיש״ ריצ'י‬ ‫מביס את האלוף בקרב השנה -‬
‫תראו אותו!‬
‫זה מה שאני חשבתי.‬ ‫-הוא כזה רגוע.‬
‫אני יודעת. הוא לא נראה לחוץ בכלל.‬
‫אהבתי את זה!‬ ‫-אני לחוץ...‬
‫זה מלחיץ אותי.‬ ‫-הוא כמו רקדן בלט.‬
‫נכון?‬
‫אהבתי את החלק הזה!‬ ‫-תראו.‬
‫אבל איך הוא נוחת בלי ליפול?‬ ‫-ונראה מחויך. ורגוע.‬
‫זה הילד שלי!‬
‫בראבו.‬
‫רוני, בראבו.‬ ‫-תודה.‬
‫אלוהים.‬
‫סליחה שאני מתפרצת ככה, ג'ון.‬
‫כל החבורה כאן.‬
‫למה זכינו לעונג הזה?‬
‫ג'ון, מצאתי את הקלסר הזה.‬
‫זה התיק הבלתי מפוענח הנוכחי שלנו,‬ ‫״האישה בלבן״.‬
‫נשכח, נסתר.‬
‫ופני מעולם לא הציעה שנעבור עליו.‬
‫למה, לדעתך?‬
‫זוכרת את פרשת אנג'לה יוז, פן?‬
‫היא נהרגה במהלך פריצה.‬
‫נדקרה בידי רעול פנים ואז נפלה מחלון חדרה.‬
‫אבל לא היה שום רעול פנים.‬
‫בן זוגה של אנג'לה, פיטר מרסר,‬ ‫היה הרוצח האמיתי.‬
‫השוטרים לא עצרו אותו‬ ‫מפני שהאמינו לגרסה שלו.‬
‫הם חיבבו אותו. הוא היה אחד מהחבר'ה.‬
‫אבל את ידעת שהאמת שונה. נכון, פן?‬
‫ידעת שהוא אשם.‬
‫ראית את זה בבירור.‬
‫פני הרגה את פיטר מרסר.‬
‫נכון, ג'ון?‬
‫היא ידעה שהוא לא ייענש,‬
‫אז היא מצאה אותו והרגה אותו.‬
‫ואז היא הסתירה את גופתו בבית הקברות.‬
‫ואני מאמינה שסייעת לה.‬
‫ואלה היו העצמות שבוגדן הוציא מהקבר, בטעות.‬
‫סיפרת לי בעצמך שנהגת לבקר‬ ‫בכנסייה של הכומר מקי בשנות ה־70,‬
‫אז זה מקשר את שניכם לבית הקברות‬ ‫בתקופה שבה פיטר מרסר נעלם.‬
‫אבל אתה יודע, הפרט המסגיר‬
‫היה התצלומים מזירת הפשע.‬
‫כי פני מופיעה בכולם.‬
‫מה זה מוכיח?‬ ‫-שום דבר, מבחינה רשמית.‬
‫אבל תראה.‬
‫תראה איך היא מסתכלת על פיטר מרסר.‬
‫את ההבעה שלה.‬
‫שנינו יודעים שכשפני תוקעת מבט כזה,‬
‫היא עומדת לנקוט בפעולה רצינית.‬
‫פני לא יכלה לעמוד מנגד‬ ‫ולתת לבריון הזה לחמוק מעונש.‬
‫היא ראתה יותר מדי מתעללים משתחררים.‬
‫אני מבינה, ג'ון. באמת. אבל...‬
‫זה רצח.‬
‫רצחת את איאן ונטהם, ג'ון.‬
‫וידעת שאם איאן ונטהם יחפור וימצא את הגופה,‬
‫הסיפור כולו עלול להיחשף.‬
‫לכן חיסלת את ונטהם. כדי להגן על פני.‬
‫הייתי עושה את אותו הדבר.‬
‫אתה מחזיק מזרקים במגירה הזאת.‬ ‫נכון, ג'ון? ראיתי אותם.‬
‫מה יש במזרקים האלה, ג'ון?‬
‫זה מינון גבוה של פנטניל?‬
‫ואתה יודע להשתמש בו, נכון?‬
‫כי היית וטרינר כל חייך.‬
‫אני אוהב את פני כל כך...‬
‫כל כך.‬
‫אבל במה אני מועיל לה?‬
‫אני יושב פה כל יום, כל היום,‬
‫מקריא לה, מחזיק לה את היד,‬
‫נותן לה נשיקת לילה טוב.‬
‫אבל לא אוכל לרפא אותה.‬
‫אני לא יכול להחזיר אותה.‬
‫היה דבר אחד שיכולתי לעשות.‬
‫יכולת להגן עליה.‬
‫ובסוף, גם את זה לא יכולתי לעשות.‬
‫תצטרכי להודיע למשטרה, כמובן.‬
‫את יכולה...‬
‫את יכולה לתת לי קצת זמן עם פני?‬
‫בתור חברה.‬
‫לפני שאת מדווחת.‬
‫כמובן.‬
‫ניתן לכם להיפרד בפעם האחרונה.‬
‫ביחד.‬
‫תודה.‬
‫אוי, פן...‬
‫תחסרי לי.‬
‫חלומות פז, יקירתי.‬
‫איזה מרדף.‬
‫- מרי"ח -‬
‫אז מועדון הרצח של יום חמישי‬ ‫פיענח את התעלומה של אנג'לה יוז,‬
‫האישה בלבן.‬
‫מצאנו את התשובות שחיפשנו.‬
‫אבל האם זה היה שווה את המחיר?‬
‫האבל?‬
‫האובדן?‬
‫אנו עשויים מאהבה,‬
‫אתם ואני.‬
‫בזה אין ספק.‬
‫כשאני מביט באנשים שנאספו כאן,‬ ‫אני רואה את האהבה‬
‫של אב לבנו,‬
‫של אם לבתה,‬
‫של רעיה לבעל שלצדה.‬
‫אני רואה גם אהבה חזקה של ידידות.‬
‫ידידות חדשה.‬
‫ידידות לא צפויה.‬
‫ידידות שגורמת לאדם, אחרי שנים של נדודים,‬
‫להרגיש סוף סוף שהוא שייך.‬
‫לפעמים, אנשים טובים עושים מעשים רעים.‬
‫אבל ג'ון עשה מה שעשה מתוך אהבה...‬
‫אהבה לפני.‬
‫ואהבתם תחצה את הזמן והחלל,‬
‫והם ירקדו יחד אל הכוכבים.‬
‫הם יחסרו לנו,‬
‫ונזכור אותם תמיד.‬
‫אברהים,‬
‫זה היה הספד נהדר.‬
‫תודה שהחלפת אותי.‬
‫תמיד, יקירתי.‬
‫לא הייתי שורדת אפילו משפט אחד.‬
‫ג'ויס.‬ ‫-כן?‬
‫זה בשבילך.‬
‫זה היה של פני.‬
‫אבל אנחנו רוצים שהוא יהיה שלך.‬
‫ברוכה הבאה למועדון הרצח של יום חמישי.‬ ‫-תודה.‬
‫טוב שאת איתנו רשמית.‬
‫אשמח לעבוד איתך.‬
‫ואל תשכחי את הכלל הכי חשוב.‬
‫מה?‬ ‫-״תמיד להביא עוגה״.‬
‫ג'ואנה, תראי.‬
‫עכשיו אני חברה רשמית.‬
‫מזל טוב, אימא.‬
‫זוכרת שעברת הנה,‬ ‫ואמרתי שאני חושבת שזו טעות?‬
‫טעיתי.‬
‫לכל דבר יש פעם ראשונה.‬
‫לא חשבתי שאראה אותך מאושרת שוב‬ ‫אחרי שאבא נפטר.‬
‫וזה הודות לאליזבת,‬
‫ולרון,‬
‫ולאברהים,‬
‫והודות לקופרס צ'ייס.‬
‫אז למה שלא תרכשי אותו?‬
‫סליחה?‬ ‫-שמעתי שהוא עומד למכירה.‬
‫ממי?‬ ‫-מוכר פרחים.‬
‫מה דעתך?‬
‫ככה נוכל להישאר בבתינו.‬
‫זו הצעה מסקרנת ביותר, לדעתי.‬
‫בואי נדבר.‬
‫ג'ואנה...‬
‫אימא.‬
‫תודה.‬
‫יום נישואים שמח, יקירי.‬ ‫-יום נישואים שמח. לחיי עוד שנה.‬
‫שנרקוד?‬
‫למה לא?‬ ‫-בואי נרקוד.‬
‫החיים קצרים מדי בשביל לא לרקוד.‬
‫בוא תראה.‬
‫הנה.‬ ‫-לחיים.‬
‫תראה.‬ ‫-שער שני!‬
‫אין לו סיכוי. לחיים, אבא.‬ ‫-לחיים. שיהיה בהצלחה.‬
‫מסגרות בסגנון הישן.‬ ‫התחתנתי בגיל צעיר מאוד.‬
‫לא נראה לי שג'ואנה תתחתן אי פעם.‬
‫ג'רי היה לחוץ כל כך.‬ ‫איזה גבר מקסים הוא היה.‬
‫אברהים, תראה אותך!‬
‫בן כמה אתה בתמונה?‬ ‫-22, עם שיער.‬
‫עדיין חתיך.‬
‫תרגום כתוביות: יניב אידלשטיין‬