Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Noul nostru caz neelucidat e din seara zilei de 11 mai 1973.
La vreo 48 de minute după miezul nopții, în zona Brick Lane, din estul Londrei,
un bărbat se întorcea de la cârciumă la locuința iubitei lui, Angela Hughes,
când a auzit două voci venind de la fereastra ei, la etajul doi.
Oprește-te! Tu!
Stai pe loc!
La sosirea poliției, Angela Hughes era deja moartă.
Au căutat în apartament, dar nu fusese furat nimic.
Nu miroase a bine.
Ce anume, Ron?
Unde e mobilul? Pentru un jaf.
- Erau săraci. N-are nicio noimă. - Ai dreptate.
Dacă am înțeles corect, iubitul a fost singurul care a văzut bărbatul cu mască?
- Așa spune poliția. - Cine era iubitul?
Are un nume?
Peter Mercer. 25 de ani. Mecanic.
Trecut în rezervă cu o rană la genunchi. A fost împușcat pe teren.
Traumă neprocesată, probabil. Cauzează comportament haotic.
Mercer l-a urmărit în zadar pe mascat.
La scurt timp, a dispărut și el. N-a mai fost văzut de atunci.
Vezi? Nu miroase a bine. Ca un șobolan în canalizare.
Crezi că biata fată ar fi putut fi salvată?
Nu știu. E greu de spus.
Potrivit poliției, cauza morții a fost înjunghierea, nu căderea.
Deci, crimă.
Păi, Mercer trebuia să știe să dea primul ajutor.
De ce n-a salvat-o, zevzecul?
A spus poliției că a murit pe loc. Dar durează până pierzi tot sângele.
Sunt nedumerit, recunosc.
- Da? - Dar cazul e foarte dificil.
Cel cu cadavrul dezmembrat din cutia poștală pare un fleac.
Da. Ce ne trebuie nouă acum e expertiză medicală.
CLUBUL CRIMELOR DE JOI
Faimosul Coopers Chase.
Îți fac un tur.
Acolo e aripa pentru bolnavii terminali, pentru când lucrurile devin mai... știi tu.
Avem cursuri de tras cu arcul,
iar un locatar a luat argintul la olimpiada din 1972.
Bine! Bravo! Așa.
Joanna, trebuie să recunoști că e frumos aici.
Avem și lame, ca animale de sprijin emoțional.
Toți au lame în ziua de azi, mamă.
Ai grijă! Lamele sunt imprevizibile. Mușcă, te scuipă în față.
Știu oameni care fac la fel când sunt foarte stresați.
Să-ți arăt sala pentru puzzle-uri!
Deci a murit înjunghiată sau din cauza căzăturii?
Doamne!
Bună!
Aici nu sunt puzzle-uri de regulă?
Joia, nu.
Bine. Scuze!
Vă lăsăm în pace.
Mamă?
O fi vreun club de fani Agatha Christie.
Chiar trebuie să plec.
Traficul e infernal, iar diseară merg la operă cu un client.
Uite ce e, mamă!
- Cred că greșești stând aici. - Poftim?
Lasă-mă să-ți iau un apartament lângă mine. Mă rog, în zonă.
Joanna, trebuie să fiu undeva unde îmi pot face noi prieteni.
Cum aș putea s-o fac locuind singură în Hackney,
printre hipsteri și brutării vegane?
- Ei nu vor o bătrână. - Bine, fie.
Vreau doar să fii fericită.
De la moartea tatei...
- Îmi fac griji pentru tine, atât. - Mi-e bine.
- Ai grijă cum conduci! - Bine.
Sper că fac ce trebuie, Gerry.
Nu sunt obișnuită să iau decizii majore singură.
Mulți ani trăiască
Mulți ani trăiască...
Iat-o!
Mulți ani trăiască...
- Da. Nu. - Deci trebuie să fi fost doi.
- Ești asistentă medicală? - Poftim?
N-ai clipit mai devreme, când ai văzut pozele,
deci m-am gândit că ai pregătire medicală.
Poate ai fost medic,
dar erau puține doctorițe pe vremea noastră,
deci poate asistentă în traumatologie, unde ai văzut multe.
- Sunt pe aproape? - La fix.
Scuze, eu sunt Elizabeth.
Ibrahim.
Ron.
- Eu sunt Joyce. - Joyce.
Ești bună să arunci o privire, Joyce?
Dumnezeule!
Nu trebuie să intrăm acum în detalii.
Fata aia ar fi putut supraviețui?
Depinde și de ce greutate avea.
E mult sânge.
Avea 46 de kilograme.
Da, ar fi putut supraviețui, cu condiția...
Cât mai durează tevatura asta?
Lucram la un Sudoku foarte dificil.
Joyce, vrei să vii cu noi, să discutăm detaliile?
Între noi?
Bine.
- Dar cine e „noi”? - Scuze pentru impolitețe.
Noi suntem Clubul crimelor de joi.
Dă-mi vești bune, Lloyd! Nu plătesc o mică avere ca să fiu jumulit.
'Neața, Ian. Iată noutățile!
Dna Ventham vrea mașina, casa
și apartamentul din Mallorca.
Mi-am tras-o doar o dată!
Exagerează extraordinar de mult!
Și nici ea nu e ușă de biserică. Am dovada. O avem la mână.
Exagerează sau nu, trebuie să te pregătești, Ian.
Gemma nu glumește cu divorțul
și te atacă cu toate armele.
- Aici erai. - Ian.
Ce-i cu graba asta? De ce ne întâlnim pe ascuns?
Trebuie să-mi maximizez activele, că arde.
Continui cu demolarea cimitirului, cu sau fără acte.
Mai bine ceri iertare decât aprobare, nu?
Demolăm biserica și construim apartamente de lux.
Nu! Și bătrânii? N-o să le placă.
Lasă, ei dispar. Iar clădirea originală va fi pentru evenimente.
N-o să plece așa de ușor.
Mulți au fost foarte puternici și influenți pe vremea lor.
Dar asta nu e vremea lor, ci a mea.
E terenul meu, futu-i!
Nu-mi fac griji pentru niște bășinoși irascibili.
Singura problemă e Tony Curran.
De ce?
- Poftiți, dle Ventham! - Mulțumesc.
Tony e coproprietarul Coopers Chase. Și el ar avea de câștigat.
Dacă ar fi de acord. Dar e încăpățânat ca de obicei.
Mătușa lui, Maud, e locatară. Nu vrea s-o deranjeze.
Dacă refuză, cine se ocupă?
Eu?
Îți surâde ideea? Să fii șeful? Să câștigi mai mult?
Da, sigur.
Da, mi-ar prinde bine.
Mama e bolnavă acasă, în Polonia. Îi trimit bani, s-o îngrijească. Dar...
Bogdan, excavatoarele vin luni dimineață.
Doar te duci la cimitir, începi să sapi și ești plătit regește.
Suficient cât să-ți îngrijești mama din România.
- Polonia. - Polonia, în fine.
Tony Curran e un om periculos, implicat în lucruri periculoase.
Dacă îl concediezi...
te poate ucide.
Bogdan.
Sunt as în arte marțiale mixte, da?
Nivel regional.
Da, și eu sunt un om destul de periculos.
Batem palma sau nu?
Bine, o fac.
- De acord. - Bun.
Bună dimineața, mătușă Maud!
Favoritele mele!
Ce bine arăți azi!
Ești tare drăguț, Tone.
- 'Neața, Tony. Cum merge? - Ron, bună dimineața!
Ți-o prezint pe Joyce. Tocmai ni s-a alăturat.
- Bun-venit la Coopers! - Mersi.
'Neața, Maud!
Cine e el?
Tony Curran, deține Coopers Chase împreună cu Ian Ventham.
A cumpărat mănăstirea părăsită în anii '80.
- Și încă pe un preț bun. - Că bine zici.
La început, a renovat-o chiar el cu mâinile goale, așa a spus.
Apoi l-a cooptat pe Ventham, ca să aibă bani să termine.
- Sunt parteneri de afaceri? - Da.
- Pare cam... - Din topor, da. Dar nicio grijă!
Tony e de partea noastră. E tot ce contează.
Ce vrei să spui?
Se spune că Ian Ventham vrea să scape de Coopers Chase.
Ce? De ce?
Pentru apartamente de lux. Vrea să ne facă vânt.
Dar eu abia m-am mutat aici.
N-o să-i meargă cu Tony, nu? Cel puțin, nu cât trăiește Maud.
Deci Tony Curran e destul de important pentru noi.
Și mătușa Maud.
- Să gustăm prăjitura, nu? - Sigur.
Clubul crimelor de joi are nevoie de expertiză medicală de ceva timp.
Joyce, te invităm să ni te alături, însă temporar.
Sună distractiv.
O prăjitură a-ntâia, Joyce. M-aș putea obișnui cu așa ceva.
Nu te obișnui, Ron. Dă-le o șansă statinelor tale!
Dar prăjitura e foarte delicioasă.
- Nici nu încape discuție. - Mulțumesc.
Era pentru fiica mea, dar e la premenopauză și n-o poate mânca.
Dacă vă pot distrage pe toți de la prăjitură pentru o clipă...
- Joyce? - Da?
Fotografia de mai devreme...
Era victima din cazul nostru neelucidat actual.
Angela Hughes, „cazul femeii în alb care a căzut pe fereastră”.
Da.
Raportul poliției spune că iubitul ei, Peter Mercer,
a fost interogat și pus apoi în libertate.
Li s-a părut un tip cumsecade și au crezut povestea lui cu intrusul.
A fost însă o agentă, Penny Gray,
singura femeie din poliție, pe atunci,
care a vrut să-l chestioneze iarăși, dar a fost refuzată.
Băieții au strâns rândurile
și, una peste alta,
tipul a dispărut de pe fața pământului.
Cazul a fost închis.
Până acum.
De unde faceți rost de cazurile astea?
Dosarele sunt cu siguranță confidențiale.
Da, așa e. Le avem de la cealaltă fondatoare a clubului,
o bună prietenă de-a mea, Penny.
Penny Gray, care a vrut să-l chestioneze pe Peter Mercer.
Da, una și aceeași.
Minunat! Ni se alătură săptămâna viitoare?
Nu, n-o va face.
Penny e în aripa pentru bolnavi terminali.
Îmi pare rău.
Mulțumesc.
Voiam să te pun la curent cu ultimul nostru caz neelucidat.
Ibrahim insistă să-i spunem
„cazul femeii în alb care a căzut pe fereastră”.
Pe bune? Are lipici, nu?
Dar e un caz dificil.
Ți-ar plăcea.
Cheia e timpul cât a sângerat biata fată până să moară.
Dar am avut noroc.
- Noroc? - Da. Cineva vrea să ne ajute.
O fostă asistentă care tocmai a sosit. Joyce.
E drăguță, deși cam înceată la minte.
Dar se pricepe la plăgi înjunghiate și toate alea.
Fiecare e util în felul lui.
Pen, cât aș vrea să ne poți ajuta cu cazul ăsta!
E bun. Nu-mi vine să cred că nu ni l-ai sugerat tu înainte să...
John, crezi că ne poate auzi?
Sunt zile când mă rog să ne poată auzi
și zile când mă rog să nu poată.
Eu doar vin și îi citesc.
- Povestiri polițiste, bănuiesc. - Desigur.
Murea de plictiseală înainte să te muți tu aici.
Clubul crimelor de joi a ajutat-o să nu înnebunească.
Ați fost o echipă a-ntâia.
Ce mai face Stephen?
Ce să zic?
E o pantă, tipul ăsta de demență.
Iar el a pornit-o la vale.
Are zile bune și zile proaste.
Uneori e el, dragul meu Stephen. Inteligent, cu mintea limpede.
Apoi mă întorc pentru o clipă și dus a fost.
Dus.
Bucură-te de clipele bune!
- Stephen, m-am întors. - Bună, draga mea!
- Ai o zi bună? - Da, mulțumesc.
- Tu? - Da.
- A venit doamna cu prânzul. - Ce ți-a adus?
Doamne!
Am uitat.
Nu mai știu, dar a fost delicios.
Azi la prânz am mâncat plăcintă de pui cu praz și cartofi fierți.
A fost bună!
Sună bine.
- Ce citești? - Eu...
Mă uitam mai devreme în grădină și am văzut o coțofană. Era singură.
Mi-am făcut griji și m-am documentat. Știi că au același partener toată viața?
Nu e frumos?
Ca noi.
Doamne, uite cât e ceasul! Întârzii la întâlnirea cu editorul meu.
- Lasă! - Ce?
Nicio grabă. Ce zici de un ceai mai întâi?
- Și un pui de somn? - Da, minunat!
Bună ziua tuturor!
Scuze pentru întârziere! Eu...
Sunt agenta Donna De Freitas, de la poliția din Fairhaven.
Am venit cu sfaturi practice privind securitatea la domiciliu.
Ești polițistă de-adevăratelea?
Sigur că da, Marjorie. Poartă-te frumos!
Da, sunt polițistă de-adevăratelea.
Bine. Am o întrebare ca lumea pentru tine.
- Așa... - Bine.
Dacă un bărbat își ucide brutal iubita, iar apoi e de negăsit,
cât timp ați ține ancheta deschisă înainte să-l dați dispărut?
Păi...
Nu prea văd legătura cu siguranța la domiciliu.
Cu toții sperăm să nu fie o prezentare insipidă despre încuietori.
Și știm toți despre legitimații.
„Chiar ești de la societatea de gaz sau ești un spărgător?”
Așa.
Aș primi un spărgător.
Mi-ar plăcea un vizitator.
De fapt, voiam să vă vorbesc
despre brățările de siguranță.
Nu.
Nu!
- E mașina mea. - Îmi pare rău.
Comitetul nostru pentru parcare își ia misiunea în serios.
- Sunt fasciști. - Dar eu sunt polițistă!
Puteai fi și regele, că tot li se rupea.
Da. Nu pleci nicăieri pentru cel puțin o oră.
Iei prânzul cu noi?
- Comandăm o sticlă din fiecare? - Da.
- O sticlă de ce? - Culoare. Roșu și alb. Vin.
E cam devreme pentru mine.
Nu e devreme dacă te-ai trezit la 05:30.
Ghici câți ani am!
Șaptezeci și opt?
- Dar nu-i arăți. - Fac pilates.
Cum ziceam, nu ți-aș da mai mult de 65,
dar mâinile ne dau de gol întotdeauna.
O adevărată polițistă.
Deci, dră agentă De Freitas, e prima ta slujbă?
Nu. Am lucrat un pic la Londra, în poliția metropolitană,
apoi am plecat și m-am mutat aici.
Și cum ți se pare? Un pic plicticos?
Nicio grijă! Cu noi ești în siguranță.
Atunci...
Da, mor de plictiseală toată ziua, cu infracțiuni de circulație.
Voi sunteți singuri? Căsătoriți?
Burlac confirmat.
Divorțat. De două ori.
Văduvă.
Dar Elizabeth e căsătorită cu dragul de Stephen.
Serios? Vine și el?
Nu, are de predat un text.
Stephen e autor publicat.
Chiar? Și tu ce ai făcut înainte să te pensionezi?
Am fost psihiatru specializat în veterani de război cu PTSD.
Dar tu, Ron?
Sindicalist.
Nu un sindicalist oarecare, Ron!
Sindicalistul suprem! Pe vremuri i se spunea Ron cel Roșu.
Așa e. Dacă era un cordon de protestatari, o grevă, o manifestație,
mă găseai acolo, mobilizând lumea.
Minunate zile!
- Dar tu, Joyce? - Nimic interesant.
Asistentă, apoi mamă, apoi iar asistentă.
Fiica mea, Joanna, e cea interesantă în familie.
Conduce un fond speculativ, dacă știți ce e ăla.
- Nu. - Nu știu.
Nici eu.
Și tu, Elizabeth?
Tu ce ai făcut?
Afaceri internaționale.
Diplomație?
Să zicem că am un portofoliu extins de aptitudini.
- Se poate? - Vinul! Minunat, mersi. Chiar te rog.
Deci ce avem azi? Ia să vedem!
- Comand eu pentru tine. - Da?
Hai, Jackie, ține pasul!
Locul ăsta e grozav.
De-abia aștept să îmbătrânesc.
Adică, după ce ajung mai târziu, în viață.
Da, Coopers Chase e o minunăție.
- Salut! - Avem noroc...
- A venit! - E Jason.
- Ce faci, tată? - Bine. Mai ales acum că ai venit.
- E Jason Ritchie? - Da, celebritatea noastră. Fiul lui Ron.
Vine de câteva ori pe săptămână.
Ibsy!
- Jason! - Bună, Jason!
- Elizabeth. - Jason, agenta Donna De Freitas.
- Bună! Cum merge? - Bună!
Îmi face mare plăcere.
Dar, eram... Sunt o mare admiratoare. Ți-am văzut toate meciurile.
Cu ce te mai ocupi acum, după accidentare?
- Mai apar la televizor din când în când. - Așa.
A fost cel mai tare campion la vremea lui. Nu?
- Știe, tată. - Da.
Jason, ea e Joyce. Abia s-a mutat aici.
Dacă îmi permiți, ai fost excepțional în Celebrity MasterChef.
Mersi mult, Joyce.
Ce planuri ai în continuare?
Am început repetițiile la Dancing on Ice.
Într-un fel, e tot un sport, nu?
Da.
Mulțumesc mult pentru masă. Mersi.
- Mulțumesc. - Toate cele bune!
- Pa! - Pe curând!
Drăguță fată!
Ar putea fi utilă.
Tony, termină!
- Nu scapi tu basma curată. - Nu am de ce să scap.
E în favoarea noastră. Citește contractul.
- Contractul? - Da.
Vrei să-l aduci pe Bogdan, muncitorul polonez?
Cât trăiește mătușa Maud nu faci nimic.
- Ne vedem la tribunal! - Oricând.
- Vai! - Voi fi gata.
Oare despre ce o fi vorba?
Despre bani.
Totul se rezumă la bani.
Tony, care e problema?
Care crezi că e problema, Liz? El.
Ventham e problema.
Vrea să demoleze cimitirul, să construiască apartamente de lux.
- Deci era adevărat? - Va fi o gălăgie cumplită.
Da, și clădirea principală? Apartamentele noastre?
- Spațiu pentru evenimente. - Doamne!
- Ron! - Da.
- Ce putem face? - Convocăm locatarii.
Contractul îl obligă să se consulte cu noi mai întâi.
Dar tu nu poți face ceva ca coproprietar?
O mulțime de lucruri. Pot face multe lucruri.
Vreau să vă asigur că voi face totul să salvez locul și pe dragii de voi.
Cu familia Curran nu te pui.
O să afle și el asta.
Vă spun eu.
Ne pregătim de luptă.
SALVAȚI COOPERS CHASE
- Alo! Ce faci? - Zevzecule!
În regulă.
Bun, sala e plină.
Voi începe cu un citat din Confucius.
Îți dau eu un citat. Cuvintele tale, dle Ventham, nu ale mele.
„Ventham Investments Inc. poate dezvolta alte proiecte rezidențiale
numai în consultare cu locatarii actuali ai Coopers Chase.”
Da, asta e o consultare.
Voi sunteți locatarii. Consultați cât vreți zece minute.
Asta nu e o consultare. E o ambuscadă.
Știm că vrei să desființezi căminul de bătrâni.
- Da, și să ne arunci în stradă. - Haideți! Nu, zău așa!
Nu în stradă. Veți fi compensați și transferați altundeva.
Dar noi vrem la Coopers Chase. Am semnat contracte de închiriere.
Pe viață.
Și păreți nemuritori toți.
Dar, dacă citiți contractul, veți vedea o clauză care...
Ideea e că ne place aici, dle Ventham.
- Da! - E casa noastră, cu prietenii noștri.
Partenerii unora dintre locatari necesită îngrijiri speciale.
Sau nu au rude în țara asta.
Ce veți face cu lamele?
Au luat-o razna, ca afurisiții de iepuri.
Am donat la sanctuarul de măgari și le acceptă acolo.
Asta vrei să faci și cu noi toți?
Eu sunt veterinarul lor. Am grijă de ele.
Nu poți face așa ceva fără să mă consulți mai întâi.
Ideea e că terenul acesta îmi aparține.
Da? Am dreptul să-l folosesc cum vreau.
N-ar trebui să distrugi morminte sfinte, să le deranjezi, doar pentru un profit.
E un păcat.
Nu știam că părintele se aprinde așa.
Are grijă de cimitir zi de zi. Îi calcă în picioare credința.
Așa o fi.
Dacă nu cumva apare Dumnezeu Însuși, eu am terminat.
Gata. Excavatoarele încep luni. Mulțumesc mult.
Și-a greșit omul dacă crede că poate face asta.
- I-am spus-o în față. - Serios?
Da, i-am zis: „Ascultă, Ventham!
Dacă crezi că mă înlocuiești cu polonezul, ține-te bine.”
Bine. Nu ne pripim. Nu te pierde cu firea.
- Te sun mai târziu. Pa! - Bine, pa!
Tu ce faci aici?
Victima pare să fi fost omorâtă cu un obiect contondent.
Nici urmă de arma crimei.
Ascultați programul matinal la Radio KNT1, în Kent.
Cadavrul lui Tony Curran, un om de afaceri și antreprenor local,
a fost găsit ieri-dimineață la domiciliul său.
Se pare că a fost omorât cu o bâtă.
Deocamdată, nu există suspecți.
Poliția spune că ancheta continuă.
Elizabeth?
Ședință de urgență lângă sala pentru puzzle-uri!
Convoc o ședință de urgență acum!
Ce se întâmplă?
Da! Haideți! Stânga! Dreapta!
- Ron! - Da?
Avem o ședință. Ieși din bazin acum!
Ce se întâmplă, Joyce? Eram la yoga. Nu saluți soarele de două ori într-o zi.
Membrii temporari nu convoacă ședințe extraordinare.
A avut loc o crimă! De-adevăratelea!
- Ce? - Cine?
Tony Curran! A fost omorât acasă ieri-dimineață.
Acum avem un caz real de dezlegat. Minunat, nu?
- Nu, Joyce, nu e minunat. - Dacă Tony Curran e mort...
Cine mai protejează Coopers Chase? Ventham poate face ce vrea.
Sigur. Îmi pare rău pentru Tony. Fie odihnit și toate alea!
- Cine ar fi vrut să-l ucidă? - Și cum prindem făptașul?
Poliția întocmește o listă de suspecți, probabil.
Avem nevoie de un bărbat sau o femeie în interior.
Și cred că știm persoana potrivită.
Domnilor, puțină atenție!
Cauza morții, e un caz urât:
lovitură cu un obiect contondent în dreapta capului.
Locuința a fost răscolită, posibil o spargere ratată.
Dar intrarea nu pare să fi fost forțată.
Ultimul lui apel a fost către un număr necunoscut, probabil de unică folosință.
Pe jos și pe servantă erau diferite obiecte.
Documente, facturi, contracte, inclusiv... această fotografie.
Este...
Poți lăsa tava, dră agent. Sigur ai alte sarcini importante.
Da. Desigur.
Foarte importante. Ceaiul nu se face singur.
- Da? - Joyce, ești gata?
Aproape.
- Ne vedem în stație. - Bine.
Așa. Cum e? Prea mult?
Nu, deloc. Pare foarte convingător.
Alo?
Poliția din Fairhaven. Desigur.
Sunt dr. Ibrahim Arif.
Așa este.
Bunul meu prieten Ron Ritchie
are informații importante despre asasinarea lui Tony Curran.
Suntem la Coopers Chase.
Mi-e teamă că nu este posibil.
Nu putem veni la secție, să știți.
Ron e bolnav și vulnerabil,
ba chiar incontinent.
Nu spune asta!
Ați putea trimite cumva pe cineva?
- Ar fi minunat. Mulțumesc. - Grozav. Deci, am reușit.
Nu chiar, Ron. Ești mult prea îngrijit.
- Da. - Arată mai șleampăt!
Să arăt mai șleampăt.
Azi ies. Dacă ai nevoie de mine, sună-mă!
Mă descurc. Nu-ți face griji pentru mine!
Ce faci...
Cum te-ai îmbrăcat?
Arăți ca regina!
- Chiar? - Da.
Ce zi tristă a fost!
Înmormântarea.
- Ți-o amintești? - Sigur că da.
Era 19 septembrie 2022.
Am urmărit-o la televizor.
Te obsedau măsurile de securitate.
Așa este.
- Ce pui la cale? - Una, alta, știi tu. Am un plan.
Draga mea Elizabeth, tu ai întotdeauna un plan.
La dreapta!
Îmi place puloverul.
- Și acum? - Ia-te după mine!
Fierb de nerăbdare.
Parcă am fi într-un film de duminică,
cu două băbuțe-detectiv arțăgoase, care o iau întruna înaintea poliției.
Te simți la fel?
- Nu. Și, Joyce? - Da?
Nu mai folosi cuvintele „băbuțe arțăgoase” în prezența mea.
Bine.
Tinere, ajută-mă, te rog!
Mi-a fost furată sacoșa în față la...
- Marks and Spencer. - Da, exact.
Aveam totul acolo. Pensia, toți banii mei. Ajută-mă, te rog.
Da, desigur. Dați-mi vă rog câteva informații.
Nu, vreau cu o agentă de poliție.
Vă asigur că sunt pe deplin calificat și foarte delicat din fire.
- Trebuie femeie. - Dar...
E călugăriță!
Da.
Da, sunt călugăriță.
Da, am făcut un legământ și nu pot fi cu niciun bărbat.
În afară de Isus, desigur.
Bine, păi...
- O clipă! - Grăbește-te!
Da, bine. Stați aici.
Călugăriță, foarte bine. Cum de nu m-am gândit?
Doamnelor, cu ce vă pot...
ajuta?
SALĂ INTERVIURI ÎNREGISTRATE
- Chiar v-a fost furată sacoșa? - Nu.
Multă baftă celui care va încerca s-o facă. Îți închipui?
Atunci, ce căutați aici voi două?
Am de prins infractori, chestii.
Excelent. Mai întâi, un lucru.
Nu te mai preface că nu te bucuri să ne revezi, fiindcă știu că nu e așa.
Va fi mai distractiv dacă ne punem de acord cu asta.
Vreau să se consemneze că agenta De Freitas refuză să răspundă,
dar abia își ascunde un zâmbet schițat.
Și nu știu de la ce treburi te reținem, dar de la prinderea infractorilor, nu.
E ceva plicticos.
Nu comentez.
Avem o întrebare pentru tine.
Spune!
Ai vrea să anchetezi asasinarea lui Tony Curran?
Asta nu se va întâmpla niciodată.
Dacă am aranja să o faci, te-ar interesa?
„Dacă am aranja”? Cine te crezi, șefa MI5?
Nu.
Sunt doar o femeie care nu acceptă să fie refuzată, cum ești și tu, cred.
Vouă ce vă iese?
Îți admir firea suspicioasă.
O trăsătură pe care o admir nespus de mult.
Bine. Atunci nu te deranjează să îmi spui ce vă iese vouă.
Te-am mai întreba despre anchetă, din când în când.
Nu pot discuta lucruri confidențiale.
Nimic neprofesionist. Pe cuvântul meu.
Ca slujitoare a Domnului.
Dacă ar fi să accept oferta voastră de a mă transfera la ancheta Curran,
când ar fi asta?
- Dă-ne o oră. - O oră?
- Depinde de trafic. - Oamenii noștri așteaptă.
Adică Ron și Ibrahim.
Informațiile mele de contact. Scrie-mi dacă poți.
- Interviu încheiat la 12:47. - A oprit înregistrarea, Joyce.
- Da. Așa e. - Da.
Putem începe.
Recepționat.
Bună ziua! Îl caut pe dl Ron Richie.
- Pe aici, dle inspector. - Mulțumesc.
Ron? A venit domnul polițist.
Nu poliția! Fără poliție!
Ce vrei de la mine?
- Am dreptul să protestez pașnic. - Ușurel!
Scuză-l pe Ron. Nu e în largul lui cu autoritățile.
- Ron, liniștește-te, te rog. - Bine.
Vrea să vorbiți de cearta la care ai asistat,
între Ian Ventham și Tony Curran.
Dle Ritchie, te asigur că nu ai probleme.
- Am doar câteva întrebări. - Nu!
Nu. Vreau cu doamna polițist. Cu el nu vorbesc.
- Care doamnă? - Cea drăguță, care a fost aici.
Agenta De Freitas.
Ne-a vorbit despre încuietori de ferestre. Ron o place.
Desigur! Dar nu, ea e foarte nouă.
Nu prea are experiență. De fapt, nu participă la anchetă...
O vreau pe doamna aia!
Vorbesc doar cu ea.
Regret. Vorbește doar cu agenta De Freit...
O poți transfera cumva în echipa ta?
Să văd ce pot face.
Excelent, Ibsy.
Excelent, amice. Ce mai...
Agenta De Freitas!
Au sunat de la Resurse Umane. Ești transferată.
- Unde? - La DC.
Departamentul Criminalistică.
Participi la anchetarea morții lui Tony Curran.
Nu se poate. Serios?
DONNA: MAI PUȚIN DE 20 DE MINUTE! WTF?!
Ce înseamnă „WTF”?
- Ce mă-sa? - Poftim?
Ce mă-sa?
Scuze, dragă!
Mi-a spus fiică-mea.
Scuze pentru prietena mea. E un pic...
Ba nu sunt.
RAPORT ANUAL 2023 CĂMINUL DE BĂTRÂNI COOPERS CHASE
Interesant!
COOPERS CHASE ARE UN AL TREILEA INVESTITOR MISTERIOS
CUM DE NU DORMI?
Joyce, am făcut rost de bilanțul contabil al Coopers Chase.
Dar așa ceva e aproape imposibil de descifrat.
- Mă gândeam că fiica ta... - Joanna.
Joanna. Ea lucrează în finanțe, nu?
Ar putea arunca o privire, să ne explice ce și cum?
Rămâne între noi, desigur.
Nu știu. E foarte ocupată. N-are timp nici să mă sune.
Tu încearcă, bine?
Dacă e să investigăm profesionist și eficient,
trebuie să folosim toate resursele.
- O să încerc. - Bine.
Joyce, tu ai un dar.
Vreau să înțeleg. E un club despre crime?
- Ca un podcast despre crime adevărate? - Pe undeva. Dar noi investigăm crimele.
Sună un pic macabru.
Recunosc că sună cam țăcănit.
Dar e un grup minunat. Suntem o echipă.
Ai putea să te uiți peste bilanț?
Dacă n-ai remarcat, sunt cam ocupată.
Pentru Dumnezeu, Joanna!
Mă suni o dată pe săptămână.
Vizitele durează cel mult 47 de minute și nu-mi mănânci prăjitura.
Îți cer să uiți de miliardarii tăi pentru două minute
și să-ți ajuți singura mamă de data asta, fir-ar!
- Să văd ce pot face. - Mersi!
Antecedentele lui Curran. Neatenție la volan, ultraj, armă ilegală.
- Lista continuă. - Sunt mulți care să-i fi vrut moartea.
Acum trebuie să aflăm cine e bărbatul celălalt din poză.
- Ce poză? - Găsită unde a fost omorât Curran.
Erau câteva împrăștiate.
Multe, din vacanțe și de la nunți.
Dar în asta e cu un bărbat neidentificat.
Tocmai au expertizat-o. Vrei să arunci o privire?
Da, te rog.
Scuze! Nu e mișto dacă spun „da, te rog” la DC?
Nu sunt în măsură să zic ce e mișto. Uită-te la fotografie, De Freitas!
Poți să-mi spui Donna. Altfel, e cam ciudat.
Donna?
Așa mă cheamă.
E prenumele meu.
O să încerc. Nu sunt genul care să se tutuiască.
Nu-i știu prenumele nici lui Griffiths, și el lucrează la noi de șapte ani.
- Nu știți cine e cel de lângă Curran? - Nu, Griffiths e... Se ocupă de asta.
Spune-i să se oprească. E Bobby Tanner.
- Ce? - Mare mafiot.
De ani buni fuge de poliția din Londra.
A apărut aici. Culmea!
- Cei din Londra nu l-au găsit? - Nu. Și încă ceva.
- E un al treilea om, dar l-au editat. - Poftim?
Da, uite! Îi vezi brațul în oglinda din spatele lor?
Da.
Bravo!
Îl anunț pe Griffiths.
Cât mai cald, Joyce!
Au sosit. Gata?
- Gata. - Gata.
- Nu uitați! - Fă loc!
- Orice scoatem de la ei ajută. - Da.
Hudson va fi mut, să fiți siguri.
Trebuie să îl facem să se simtă cât mai incomod cu putință.
În experiența mea, oamenii cedează sau vorbesc când nu se simt comod.
Cred că scoți mai mult de la oameni cu bunătate și prăjituri.
Da.
Ai interogat vreodată un spion inamic în fosta Germanie de Est, Joyce?
Nu.
Bună, Joanna!
- M-am uitat peste bilanțul lui Ventham. - Așa.
Sunt chestii foarte interesante acolo.
Ți-am trimis PDF-urile.
Știi ce e un PDF?
Ghicește, Jo!
Ibrahim știe. E priceput la toate.
PDF.
Bingo!
Măi să fie!
Că bine zici, Joyce! Nu știu cum, dar ai o fiică tare isteață.
Sunt informații cruciale. Acum chiar avem cu ce să lucrăm.
- Bravo, Jo! - Super!
Mersi, mamă. Te las.
Au venit.
- Intrați, vă rog. - Mulțumesc.
Bună ziua! Cred că o cunoașteți pe agenta De Freitas.
Noi anchetăm uciderea lui Tony Curran.
Înțeleg că ați avut de-a face
cu dl Curran pe când se pregătea să...
Nu mai știm să ne purtăm, dle inspector.
- Ia loc, te rog! - Da, poftește aici.
Trage-ți sufletul. Așa.
Fă-te comod.
- Mi se pare sau e cald aici? - Sigur că e cald. Am 76 de ani.
M-ai înșfăcat, nu glumă, dle Ritchie. Parcă erai bolnav și vulnerabil.
Ai zile bune și zile proaste la vârsta asta. Bune și proaste.
Și dintele lipsă ți-a crescut la loc.
Ce? Măi să fie. E un miracol.
Ce urât din partea noastră! Nu ți-am oferit ceai.
- Zahăr? - Nu. Încerc să reduc.
Ia prăjitură! Sper că ai voie în timpul programului.
Mulțumesc, dar am mâncat mult de prânz.
Fie. De ce nu?
- Așa. Dă-i înainte! - Ei, poftim!
Scuze, eu nu pot... Este...
Ușurel.
- Doamne, ce bună e! - Nu-i așa?
Așadar, Ron,
i-ai văzut pe Ian și Tony certându-se.
- De-aia am venit. - Da. S-au certat rău de tot.
S-a sfârșit urât. Tony a plecat valvârtej...
- Bănuim că era vorba de bani. - Ochiul dracului, așa se zice.
Deși nu Jung a spus că...
Fiul meu mi-a spus că Tony avea acasă un sistem de supraveghere excelent.
Da? Îl știa pe Tony Curran?
Așa cum l-am cunoscut toți.
Lui Tony i se dusese faima în zonă.
Era om de lume.
Toți am avut de-a face cu el la un moment dat. Nimic serios.
Totuși, ar ajuta să vorbesc cu fiul tău. Jason, ziceai?
Sigur, nicio problemă. Vine să mă vadă.
M-aș mira să poată ajuta.
Mai bine să lăsăm poliția să-și facă treaba și...
Ron sugerează că poate ați obținut ceva din sistemul de supraveghere.
Era defect. Bani aruncați, după părerea mea.
Nu e ciudat ca un antreprenor să aibă un sistem de supraveghere defect?
Da. Și ora decesului?
Nu putem să spunem.
Informația nu este publică. E prea delicată pentru a fi divulgată.
Ai dreptate. Și de când ați venit, dați întruna, dar nu primiți nimic.
Întâmplarea face să știu că inițial au fost trei investitori
în Coopers Chase, în primele faze.
Ian Ventham, Tony Curran și un investitor anonim
cu o firmă-fantomă numită „Bloomin' Marvelous”.
Știai asta?
Nu, n-am știut.
Și mai am și ăsta.
Un telefon vechi?
O fi vechi, dar încă merge.
Și conține PDF-uri cu bilanțul contabil al lui Ian Ventham,
care arată că partea lui Tony Curran ajunge înapoi la Ian Ventham dacă moare.
Deci Ian Ventham a câștigat milioane din crima asta.
Așa deci.
În schimbul orei decesului.
Mi-e teamă că nu pot divulga informația.
Vrei fișierele sau nu?
11:24.
- Agentă De Freitas! - Câtă precizie!
Ceasul lui arată ora când i-a stat inima.
Agent De Freitas!
Vrei fișierele sau nu?
Poftim!
Mulțumesc.
Cum ați făcut rost de bilanțul contabil al lui Ventham?
E o societate privată. Nici noi n-am reușit.
Colaborare!
Cei de vârsta noastră își mai amintesc ce valoroasă poate fi.
Cum ți-a ieșit foitajul așa de bine?
Secretul e să-l pregătești cât încă e rece.
- Gata! - Știi să-ți folosești mâinile.
- Mi s-a mai spus. - Jason!
- Iată-l! Fiul meu, Jason. - Salut, tată!
Cum am promis. Inspector Hudson, Jason.
Jason „Ciocanul” Ritchie.
Nu e nevoie de prezentări.
Ți-am văzut toate meciurile.
Păcat că te-ai accidentat.
- Se întâmplă. - Scuze, da.
- Dar ai proiecte interesante la TV. - Da.
- Joci în Albă ca Zăpada de Crăciun? - În rolul prințului.
Dle inspector, ce zici de o fotografie cu triplul campion WBA?
- Aici, în clipa asta. Treci acolo. - Mersi. Sigur?
Firește că e sigur.
O să le placă la secție.
Țuguiați-vă buzele!
- Nu pot să cred. Pumnii strânși! - Da.
- Așa. - Fă mai multe!
- Așa. Arată bine. - Ding ding!
- Foarte natural! - Tare!
Îmi place. La marele fix!
- Gata? - O să-ți placă.
- Una e bună. - Ia te uită!
- Mersi. - Cu plăcere. Vă las.
- O clipă! - Bine.
Ce părere ai de Tony Curran și Ian Ventham?
- I-ai cunoscut un pic, nu? - Nu.
Doar din auzite.
Tony avea mulți dușmani, Ian, la fel.
Ne poți da vreun nume?
Nu. Nu în clipa asta.
În fine. Trebuie să plec.
- Bine. - Sună-mă dacă apare ceva.
- Mi-a făcut plăcere. - Și mie.
- Toate cele bune! - La fel!
Așa. Așteaptă-mă, Jason!
Dle inspector, îți place prăjitura. Vreau să îți dau ce a rămas.
Las-o pe Donna să conducă. Are mult rom.
Scoate în evidență gustul de nucă.
- Mersi. - Mă bucur că ne-am văzut.
Maud!
Ce vrei, Elizabeth?
Voiam doar să-mi exprim condoleanțele.
Tony a fost un tip de treabă.
Ai vreo idee cine l-a omorât?
Am o mulțime de idei despre o mulțime de lucruri.
Dar nu înseamnă că le și spun, și nu cu poliția dând târcoale.
Da, niște labagii.
- Așa-s polițaii de obicei, nu? - Da.
Ce flori frumoase!
Da. De la un vechi prieten care l-a iubit pe Tony.
Unii încă mai știu cum să se poarte.
SINCERE CONDOLEANȚE, CU DRAG, BT
Jason, toate bune? Credeam că ieșim la o bere.
- Trebuie să plec. A intervenit ceva. - Abia ai sosit.
- Trebuie să plec. - Jason, ce este?
- Termină, tată! - De ce te-ai enervat așa?
Fie. Știu că ți-e jenă că lucrez în televiziune.
Dar nu trebuie s-o arăți chiar așa.
Nu mi-e jenă, Jason.
Nu te mint. Înțeleg mai bine lumea boxului.
- Doamne, că bun ai mai fost! - Nu te poți abține, nu?
- Ce? - Nu, trebuie să plec.
- Ai grijă... - Acum.
Ai grijă pe motocicletă!
Jason te-a mințit.
E în dosarul lui Tony Curran.
Jason a muncit ocazional pentru el și Ian Ventham
înainte să lucreze în televiziune.
- Și îți mai spun ceva. - Ce?
Jason e al treilea bărbat din poza de la locul crimei.
Brațul tatuat din oglindă e al lui.
- Unde ți-e telefonul? - Aici.
Arată-mi!
Uite!
- Jason a și plecat în grabă. - Asta așa e.
Ar trebui să stăm cu ochii pe el și pe Ventham.
Să nu ne trezim că dispar.
Te-a depășit un începător.
Încercăm să aflăm cât de rapid ar fi condus Ventham
de la Coopers Chase la Curran acasă.
Cuvântul-cheie: „rapid”.
Vrea cineva un jeleu?
Calculele mele nu se bazează pe viteză.
Am un algoritm complex care mă va ajuta să stabilesc
dacă Ventham putea ajunge la timp să-l ucidă pe Curran.
Aveți răbdare!
Azi sunt foarte ocupat, înțelegeți?
Mi-a murit partenerul de afaceri, am treabă.
Sigur. Poți să-mi spui cu cine e Tony acolo?
- Cu Bobby Tanner. - Corect, Bobby Tanner.
Poliția îl caută de ani buni.
O listă nesfârșită cu acuzații.
Numele lui apare peste tot, mi se spune.
Credeam că a murit. De unde o aveți?
Era la locul crimei.
Chiar așa?
Bine.
De ce v-ați încurcat cu Bobby Tanner, Ian?
E un tip foarte neplăcut.
Taie degetele dușmanilor și le trimite în plic.
La Scotland Yard avem un congelator plin.
Spune-ne acum, că oricum o să aflăm.
El e al treilea proprietar.
- Al cui? - Al Coopers Chase. Înceți mai sunteți!
Tony Curran l-a cooptat pentru bani, ca să finalizăm proiectul.
- N-a fost ideea mea. - Știi unde ar putea fi?
Nu asculți? Credeam că e mort.
A dispărut de... Doamne, de ani buni!
Dacă trăiește, trebuie să-l găsiți.
E un tip periculos.
- Crezi că Tanner l-a ucis pe Curran? - Nu știu. Asta e treaba voastră.
Auziți? Sunt ocupat.
De ce te-ai certat cu Curran înainte să moară?
Afaceri, atâta tot. E complicat de explicat.
În poză e și Jason Ritchie.
L-a dat de gol tatuajul.
L-ai pus să-l omoare pe Curran?
Nu dau două parale pe Jason Ritchie.
Ar ajuta dacă ambii parteneri ar muri, nu?
Cu Tony eliminat, poți face 12 milioane.
De unde naiba știți asta?
Nu l-am omorât pe Curran, dacă asta credeți.
Am fost cu investitorii toată dimineața.
Voi găsiți-l pe Tanner și închideți-l.
- Ar fi cel mai bine pentru toată lumea. - Deodată, pari îngrijorat.
Da, curg apele pe tine.
Am o întâlnire urgentă. Faceți-vă treaba, dacă mai știți cum. Eu mi-o fac pe a mea.
Trebuie să plec.
- Mai vorbim curând. - Da.
Unde e dna Ventham?
Întrebați-l pe avocatul ei.
Divorțurile sunt scumpe, nu?
Da, algoritmul meu a funcționat bine.
- Luând în calcul traficul și... - Ibrahim!
Putea Ventham să ajungă la timp aici, să-l omoare pe Curran? Da sau nu?
- Nu. - Fir-ar!
- Fir-ar!
Fir-ar!
Domnule?
Ventham nu-l putea omorî pe Curran.
Poftim?
- De ce nu? - Nu putea ajunge acolo la timp.
Sosea la șapte minute după deces.
- Și ai aflat asta de la... - Clubul crimelor de joi.
De la cine?
Așa își spun ei.
Elizabeth și amicii ei.
S-au dus dimineață cu mașina la Curran și au calculat.
L-am trimis pe Griffiths să facă asta chiar acum.
Măi să fie!
Am slujba asta de aproape 30 de ani.
N-o să-mi dea lecții patru pensionari.
- Griffiths, ce se aude? - Pe baza constatărilor...
Spune-mi și gata!
Putea Ventham să ajungă la timp să-l omoare pe Curran? Da sau nu?
- Nu. - Cară-te, Griffiths!
- Bună, Donna! - Bună, Elizabeth!
- Am nevoie de ajutor. - Spune.
La locul crimei am găsit o poză cu Curran și Bobby Tanner.
Bobby Tanner?
Am auzit de el. E un tip periculos. Amestecat în droguri și crime.
Așa.
Trebuie să vorbim cu el, dar a dispărut de ani buni.
Speram să ne ajutați să-l găsim.
Da, desigur.
În schimbul unor informații recente de la voi.
- Elizabeth! - Haide, Donna! Știi care-i târgul.
Știi poza de care ți-am spus?
- Mai apare un bărbat în cadru. - Cine?
Jason Ritchie.
Poftim?
Și asta nu e tot.
Sună-mă înapoi în câteva minute!
Nu trezi morții!
- Doamne! I-ai văzut fața? - Prea întuneric.
Deci chiar dacă Ventham nu mai e suspectul principal,
asta nu înseamnă că n-a angajat un asasin.
Exact. Iar aici se complică lucrurile.
Poliția vrea să vorbească cu Jason.
Cică mai făcea câte un comision ocazional pentru dl Ventham și Tony Curran,
când aveau nevoie de ajutor.
- Cât de ocazional? - Asta încercăm să aflăm.
Nu i-am spus lui Ron.
Din fericire, e ocupat cu organizarea protestului.
Că veni vorba, trebuie să plec.
Vin să te iau luni? Putem merge la protest împreună.
N-aș rata asta.
Nu-i lăsăm să sape mormintele și s-o arunce pe Penny în stradă.
- Pur și simplu nu se poate. - Nu.
Dar luni vom lupta.
Apropiați-vă cu toții!
Vom forma o baricadă umană în fața cimitirului
și vom fi solidari unii cu alții.
- Așa e? - Da!
Să facem asta acum! Așa.
Nu vă lăsați!
IAN, JOS LABA DE PE TEREN
Refuzăm să trăim în genunchi.
- De acord. - Nu vom capitula niciodată.
- Mersi că ați venit. - Să-l oprim!
Uitați-vă la voi! Bravo!
El reciclează un slogan vechi. Al meu e original.
Fără certuri între voi, da?
- Astăzi suntem solidari. - Sigur.
Minunat, Ibsy. Așa.
De ce aduci un espresor?
Nu e o serbare câmpenească. E ceva serios.
Da, dar cu o cafea bună, protestăm mai mult.
Ce femeie înțeleaptă! Da.
Se apropie inamicul.
Nu se poate! Zău așa! Nu pot face asta.
Ia o lopată prin spate și sapă.
N-o să ajung departe cu o lopată.
Legal, azi trebuie să înceapă lucrul.
- Ideea e să începem să săpăm. Du-te! - Bine.
La o parte!
Acolo! Dați-vă! Faceți loc!
Parcă am fi la Invazia zombi.
Pleacă!
Dați-mi voie! Nu vă lăsați! Fiți tari! Așa! Bine!
Ce naiba se întâmplă?
Retrăiești anii '80? Îți amintești zilele când ți se mai scula?
Tu ce crezi că se întâmplă? E un protest.
Unii de aici au pus pe fugă tipi mai tari decât tine.
Avem profesori, militari, doctori și bancheri.
Și ce vrem?
- Nu săpăturilor! - Meniu cu litere mai mari.
Modele complet goale la ora de artă.
Stați așa! Nu strigă fiecare ce-l taie capul.
Nu! Solidaritate!
La o parte! Lăsați-ne să începem să săpăm.
- Nu intri în cimitir. - Lasă-l în pace, Ventham.
Sictir, jigodie! Sunt cu ochii pe tine.
Da? Nu poți intra decât călcând pe noi.
Afară cu Ian Ventham!
Așa!
Afară cu Ian Ventham!
Solidaritate!
Afară cu Ian Ventham!
Fiți uniți, frați și surori! Ridicați glasul!
- Afară cu Ventham! - Chem poliția.
Bine. Zi-le că ai agresat un preot.
Afară cu Ian Ventham!
Bună!
Ai văzut cumva o ciocănitoare? Mi s-a părut că am văzut o ciocănitoare.
Nu.
Te-am văzut reparând lucruri în zonă.
Bogdan te numești, nu?
Da.
Eu sunt Marina.
- E și numele mamei. - Nu se poate!
Serios? Ce coincidență!
E un nume frumos. Normal că eu spun asta.
- E aici, cu tine? - Nu. Ea e încă în Polonia.
Sigur ți-e dor de ea.
Și ei, de tine.
Mi-e dor de ea în fiecare zi.
- Vorbești poloneză? - Da, un pic.
Pentru ea am venit în Anglia.
Sunt condiții mai bune de muncă, se câștigă mai bine,
așa că pot să trimit bani acasă.
- Din ce parte a Poloniei ești? - Din Cracovia.
Am mâncat o supă minunată la Cracovia. Krupnik.
- E supa de orz. - Da.
Ce făceai în Polonia?
Eram cu o trupă de circ.
Alea vremuri!
Bine.
E culmea, nu?
Să fac asta cu o lopată. Dar acum, e răspunderea mea.
Ai ajuns șef în locul lui Tony?
Da, acum sunt principalul antreprenor pentru Ian.
Ian ți-a dat postul înainte să moară Tony?
Da, Marina, m-a numit înainte să moară Tony. De ce?
Vrei să mă întrebi ceva?
Ian a avut mult de câștigat din moartea lui Tony,
așa că mă întrebam
dacă n-o fi pus pe cineva să-l omoare pe Tony.
Nu știu.
Poate.
Atunci, o să fiu mai clară.
Ian ți-a cerut ție să-l omori pe Tony?
Nu.
Chiar dacă mi-ar fi cerut asta, l-aș fi refuzat.
Aș face multe pentru Ventham.
Dezgrop morți, dar nu aș ucide pentru el.
N-ai ce căuta aici, Ian. Du-te acasă!
Da? Citește pancartele și pleacă!
Nu mă atingeți! Încetați!
La o parte!
Nu mă atingeți! Încetați!
Nu mă atinge!
Nu te vrea nimeni!
De ce nu ne asculți?
De ce?
Nu! Asta...
Asta...
Dați-mi voie!
E mort.
Drace!
Așadar, am fost toți martorii unei crime.
Prima întrebare.
De unde știi că a fost crimă, nu infarct?
- Era stresat. - Da.
Cauza probabilă a fost o supradoză de fentanil
administrată cu puțin înainte.
Se așteaptă rezultatele complete.
- De unde ai informația? - De la Donna.
- Ne ajută mult. - De unde a venit fentanilul?
E folosit ca anestezic și calmant.
E foarte eficient în multe domenii.
Dar o doză mare poate fi mortală.
Deci trebuie să fi fost cineva cu acces la ace și medicamente, nu?
Practic, mai toată lumea de la Coopers Chase, Ron.
Am strâns câteva poze de acolo.
Probabil că l-au injectat în învălmășeală.
O doză letală, administrată discret, în timp ce toți se îmbulzeau.
- Deci asasinul e în pozele astea? - Categoric.
- Toți suntem în poze. - Toți suntem suspecți.
Apropo de poze, n-am dezlegat misterul cu Bobby Tanner.
Poftim?
- Cine? - Ce?
- Scuze! Nu v-am spus? - Nu ne-ai spus.
Tot Donna mi-a spus că la locul crimei s-a găsit o poză
cu Tony Curran, un gangster renumit pe nume Bobby Tanner și Ja...
Și mai cine?
- Nu contează. Nu... - Nu.
N-ar trebui să ne ascunzi lucruri. Elizabeth, suntem o echipă.
Nu vă ascund. Doar...
Donna îmi trimite SMS-uri seara târziu
și așteptam momentul oportun să vă spun.
Acum e un moment perfect. Vrei să ne pui la curent?
Acum, poliția îl caută pe Bobby Tanner, și noi ar trebui să facem la fel.
Tanner e al treilea proprietar, împreună cu Ian Ventham și Tony Curran.
În testamentul lui Ventham scrie clar
că proiectul imobiliar Coopers Chase va continua după moartea lui Ian.
Numai Bobby Tanner îl poate opri.
Iar el e de negăsit.
Deci lupta pentru casele noastre nu s-a încheiat.
Mort sau viu, Ian Ventham încă ne mai poate distruge.
Deci Bobby Tanner e singurul proprietar în viață al Coopers Chase?
Da, așa se pare.
Dar ar putea fi mort. Nu se știe.
Dacă l-am găsi, am putea opri proiectul, nu?
Și am salva Coopers Chase?
- Și distrugerea cimitirului? - Da. Deci, nu e timp de stat!
Da. Aici începe curând cursul de tricotat intermediar.
Bine.
Când ai început să joci?
Tata m-a învățat când aveam zece ani, dar l-am bătut abia la 13 ani.
- Nu mă lăsa să câștig. - Remarcabil!
- Da. - Șah-mat!
Extraordinar!
Elizabeth!
Te căuta domnul acesta.
Care joacă și șah.
E un jucător absolut remarcabil.
Și mi-a reparat Wi Fi-ul din birou.
Bogdan, ce surpriză!
Scuze de deranj, Elizabeth!
Niciun deranj. Bun-venit!
Mersi, Stephen. Trebuie să plec.
- Mi-a făcut plăcere. - Vă las.
Îl conduc.
- Elizabeth! - Deci ce cauți aici?
Trebuie să vorbim. N-am știut la cine să mă duc.
Poliția a întrebat unde eram când a murit Ian. „În cimitir cu Marina.”
Dar n-au găsit nicio Marina la Coopers Chase.
Așa că am întrebat cine este doamna insistentă și foarte curioasă.
Și toți au știut că tu erai.
Bine. M-ai prins.
Voiam să vorbim și, folosind acel nume,
îți puteam câștiga încrederea.
O șmecherie ieftină.
Da. Obișnuința. Îmi cer scuze.
Deci, de ce ai venit?
Am să-ți arăt ceva.
În seara asta.
După ce se întunecă.
Ne vedem la cimitir. Vino singură.
Absolut singură.
Te rog!
Absolut singură.
Mulțumesc.
Atenție! Piruetă, poziție. Pieptul în afară!
Stânga și dreapta. Și menținem postura.
Ultima piruetă. Stânga. Bravo, foarte bine.
Uite-l!
Salută publicul.
- Salut. - Perfect.
Deci, despre ce e vorba?
V-am spus deja ce știu, adică nimic.
Eram la sală cu amicul meu Dan Fairhurst când a murit Tony.
Erai cu el înainte să moară Curran, nu când a murit.
- Înțelegi diferența? - Da. Femeia de serviciu l-a găsit.
Ea l-o fi omorât.
Uite cum văd eu lucrurile.
Asasinul nu e prima persoană care vede victima moartă,
ci ultima care o vede în viață.
- Bine spus. - E din Columbo.
Deci, care-i faza? De ce mă acuzați?
De ce te-a sunat Ventham de trei ori după ce s-a certat cu Tony Curran?
Îți cerea o favoare?
Ți-a cerut să-l omori pe Curran fiindcă se temea de el?
Nu, era vorba despre altceva.
Nu cred, Jason.
- Se petreceau alte lucruri. - Da, categoric.
Ventham ți-a plătit datoriile la pariuri.
Pentru asta, făceai din când în când lucruri pentru el.
- Orice îți cerea... - Nu. Nu orice îmi cerea.
De ce te-a sunat, Jason?
Doar...
Pentru alte chestii, da? În fine.
- Mă întorc la repetiții. - Îl știi pe Bobby Tanner, Jason?
Ce? Bobby Tanner?
E mort, nu?
Îți amintești poza asta?
Nu.
E brațul tău acolo, în oglindă. Nu?
Ești băgat până-n gât în crima organizată, nu, Jason?
Ce mai conta încă o execuție?
De ce te grăbeai așa deunăzi?
- Încercai cumva să fugi? - N-am timp de așa ceva.
Te arestez ca suspect în asasinarea lui Tony Curran.
Ce tot vorbești? Nu aveți dovezi.
Nu răspunzi la întrebări. Nu ai alibi. Aveai mijloace și motiv.
În plus, ne temem că o să dispari.
Pe scurt, există riscul să fugi. Deci da, te putem reține.
Vrei să-ți dai jos patinele?
Fir-ar să fie!
Crima Tony Curran, Ian Ventham.
Făptașul trebuie să fie același.
Doi parteneri de afaceri omorâți la câteva zile distanță.
Cineva care vrea să împiedice proiectul imobiliar.
Ce zici de Bernard? Era agitat la protest.
Da. Are o fire irascibilă.
Mai e și chimist, deci e foarte probabil că avea acces la o toxină.
- Îl trec cu nouă. - Prea mult. Nu, dă-i șase.
- Bine. Îl trec cu șapte. - Bun. Dar părintele Mackie?
Cel mai furios protestatar.
- E primul de zece. - S-a purtat ciudat de la o vreme.
N-ar bănui nimeni un preot.
- Îți mai pun? - Da.
M-am tot gândit.
Moartea lui Tony și a lui Ian
crezi că schimbă lucrurile?
Oare o să ne dea un șut în cur?
Depinde ce se alege de Coopers Chase.
- Dacă nu-l găsesc pe Bobby Tanner. - Așa e.
- Nu pe carte. - Scuze!
Mersi.
- Mi-ar lipsi locul ăsta. - Da.
Aici, dacă vrei să fii singur, închizi ușa.
Dacă preferi compania, o deschizi. E rețeta fericirii.
Așa era la Oxford, dar mâncarea e mai bună și nu sunt atâția snobi aici.
Stai așa! Alo?
Alo? Scuze!
Alo? Da.
Ce?
Bine. Nu scoate nicio vorbă, bine? Ține-ți gura!
Rezolvăm totul. Ești mut. Nu spui nimic. Pa!
Era Jason.
- L-au arestat pentru uciderea lui Curran. - Vai, Ron!
Drace!
- Pe aici? - Da, pe aici.
Soțul tău, Stephen, e bolnav, așa-i?
Da, așa e.
Îi pui ceva în ceai?
Da. O pastilă, ca să poată dormi.
Doar una. Mai multe îl pot omorî.
Ai fost drăguț că ai jucat șah cu el deunăzi.
Stephen n-a mai jucat șah cu altcineva de multă vreme.
Joacă bine.
- A fost o partidă grea. - Mai vii să jucați?
Da, cu plăcere. Nu prea am prieteni aici.
Dar să știi că Stephen are zile bune și zile proaste.
- L-ai prins într-una bună. - Mama e la fel.
Nu-și amintește întotdeauna cine sunt.
E foarte bolnavă.
Nu știu cât o să mai...
Îmi pare rău. Ar trebui să te duci s-o vezi.
Aș vrea s-o mai văd măcar o dată, dar nu pot.
De ce nu?
Când venim aici, nouă, muncitorilor,
ne iau pașapoartele spre păstrare.
Cică așa se face în domeniul ăsta.
Cine vi le ia?
Nu-i nimic. Rezolv eu cumva.
În fine, am ajuns.
Deci ai găsit rămășițe umane într-un mormânt.
Ce e misterios în asta?
Fiindcă, Elizabeth...
acele oase au fost puse deasupra sicriului.
De ce să fi săpat cineva din nou un mormânt
ca să pună oase peste alte oase?
Ca să ascundă un corp.
Cred că avem de-a face cu încă o crimă.
Sus!
- Asta ți-a spus Elizabeth? - În linii mari, da.
Bine. Vino cu mine!
Cioc, cioc!
- Putem intra? - Ați intrat deja.
Mai vrei prăjitură?
Elizabeth, termină cu joaca! E serios.
Vreau să știu cum ai găsit aceste oseminte.
- I-am explicat deja Donnei. - Vreau să aud de la tine.
Da, desigur.
Ieșisem la plimbare. Căutam Narcisus.
Narcisus?
- Bulbi de narcisă, pentru jardinieră. - Jardinieră?
Da, să înflorească primăvara viitoare.
- Așa, da. - Da.
- Și m-am apucat de săpat... - Cu mâinile goale?
Nu fi caraghios. Cu o sapă mică.
- Sunt culmea. O sapă. - Da, o sapă mică, pentru bulbi.
- Firește. - Și atunci am găsit oasele.
Am fost șocată. O coincidență cu adevărat remarcabilă.
Îmi pierd răbdarea cu tine și gașca ta de pensionari joviali.
Îmi ții băiatul într-o celulă.
Toate dovezile tale sunt conjuncturale.
Nu sunt de ajuns ca să acuzi pe cineva de crimă.
Ce-ar fi să nu mai faci pe durul și să găsești adevăratul asasin?
Mi-ar plăcea mult să fac asta.
- Bine. - Categoric.
Dacă tu și „Societatea morții de marți” ați uita de cazul ăsta cinci minute,
poate că am reuși să înaintăm.
Vedeți-vă de cinele voastre de la Rotary Club, de golf,
de hrănit lamele alea ciudate și de luat statinele
și lăsați profesioniștii să lucreze.
Deci cei cu probleme cu auzul să dea aparatul auditiv la maximum.
În activitatea poliției nu se amestecă nimeni din afara poliției.
- Ați priceput? - Da.
Bine.
Mulțumesc pentru atenție.
De Freitas.
În locul tău, aș analiza oasele alea.
- Ar putea fi importante. - Bine.
ULTIMUL AVERTISMENT... RENUNȚĂ!
Bună!
N-ar trebui să vorbesc cu tine, dar...
Voiam să-ți spun că scheletul descoperit la cimitir
e al unui bărbat pe nume Peter Mercer.
Ce?
Doamne, e extraordinar!
Agenta De Freitas,
detectiva Penny Gray și soțul ei, John.
- Încântat. - Bună!
- S-o fi văzut când se simțea bine. - Era un adevărat spectacol.
E o onoare, doamnă!
Penny, Donna este o tânără polițistă sclipitoare.
Mi-a spus despre osemintele dezgropate de Bogdan.
Sunt ale unui oarecare Peter Mercer, cu o plăcuță metalică la genunchi,
îngropat de cel puțin 50 de ani.
Deci nicio legătură cu asasinarea lui Ventham?
Nu, dar Ron și Ibrahim au discutat cu câțiva locatari
și i-au eliminat de pe lista suspecților pe Bernard, Marjorie și părintele Mackie.
Chiar așa?
Prin anii '70 veneam cu Penny la slujbele de la biserica de aici.
Da?
Mackie era altfel pe atunci. Mai calm, să zicem.
Bravo, Donna.
Ai auzit, Penny?
Moștenirea ta dăinuie prin această tânără.
Deci nu-ți amintești când a fost făcută poza?
Lumea își face poze cu mine tot timpul.
Și tu, la fel. Nu știu despre ce e vorba.
- Îți spun... - Am încercat să-l opresc.
- Nu... Ron? - Mulțumesc.
- Tată? - Ce cauți aici?
Cu ce te-ai îmbrăcat? Te-ai însurat în costumul ăsta?
Da, amice.
De două ori.
Așadar, Jason are dreptul la reprezentare juridică. Eu i-o ofer.
Nu ești avocat, Ron.
N-oi fi eu calificat, dar am pregătirea necesară.
M-am reprezentat singur contra voastră pe vremuri.
Doamne!
Ții în arest un om nevinovat,
iar toate dovezile sunt conjuncturale în cel mai bun caz.
Nu are alibi, Ron.
Dați-mi voie să mă prezint!
Ibrahim!
Noul avocat al lui Jason m-a rugat
să îl evaluez psihiatric pe fiul lui.
Vedeți? E profund tulburat.
Are semne clare de PTSD.
Continuați fără mine și riscați să fiți acuzați de neglijență.
- Dle Hudson, îți place prăjitura. - Nu!
Am făcut checul meu cu lămâie.
Aveți treburi importante aici. Vă trebuie energie.
Vă tai o felie?
Afară din birou sau pun să vă aresteze!
Dacă nu greșesc, aici e Regatul Unit.
Iar în Regatul Unit ai dreptul la un avocat.
Jason a vorbit de trei ori cu Ventham înaintea asasinării lui Curran.
E un puști! E pe telefon întruna.
Unde era când a fost ucis Curran?
Refuză să ne spună, iar pentru mine asta înseamnă că e vinovat.
- Ei bine? - Ce?
- Unde erai? - Nu te privește.
- Ești avocatul meu. - Acum sunt tatăl tău.
Deci termină cu aiureala și spune-ne
unde erai când a fost asasinat Curran.
Apoi, prindem meciul cu West Ham.
Haide odată! Spune!
Eram cu soția lui Ian Ventham.
Gemma Ventham?
- Eram... - Aveați o idilă?
Jason!
Ea o să confirme?
Da. Îmi pare rău, tată.
Nu-i nimic. Așa am cunoscut-o pe mama ta.
Poftim, bărbate! Voiai un alibi.
Poți să dovedești?
Da, pot. Îmi dai telefonul?
E cu dată și oră. Dacă trebuie, poți verifica și cu Gemma.
Dle inspector Hudson, nu ai niciun motiv să ții în arest un om nevinovat.
Îți sugerez să cauți adevăratul criminal.
Afară!
Toți, afară din biroul meu!
- Las prăjitura. - Afară!
- Tată, ești tare. - Cu plăcere, fiule. Ibs!
- Și tu, De Freitas. - Bine.
ELIZABETH: VII SĂ-L VIZITĂM PE BOBBY TANNER?
- Nu știam că ai mașină. - Primită cadou la pensionare.
De la MI6.
Chiar crezi că Bobby Tanner e aici?
Îl căutăm de ani buni.
Sunt destul de sigură. Îmi place să mizez pe instinct, să risc.
Uneori merită s-o faci, după cum vei afla tot mai des.
- Cum ți-ai dat seama? - Deunăzi am primit niște flori.
Crini, zambile, garoafe, lalele și piciorul-cocoșului.
- Ce frumos! - Da.
Doar că au venit cu o notiță. Un card pe care scria: „Renunță.”
E cel mai toxic aranjament floral pe care-l poate primi cineva.
Era un avertisment clar.
Ia stai!
Crezi că e legat de bilanțul firmei Coopers Chase?
Donna, mi-ai citit gândurile.
Florile erau proaspete, livrate personal, deci proveneau din apropiere.
- Apoi mi-am amintit cardul. - Ce card?
Cardul trimis cu florile lui Maud, pentru Curran. Era semnat „BT”.
Iar designul cardului era identic cu cel primit de mine.
E foarte aparte. Am căutat online.
Thorny Blooms, din Moreton, a unui oarecare Derek Ward.
- Crezi că Bobby Tanner e aici? - Da.
Și Derek Ward?
Am o bănuială că Bobby Tanner și Derek Ward
sunt unul și același.
Cică Tanner le taie degetele inamicilor.
Draga mea, am văzut lucruri mult mai cumplite.
Bună ziua! Vă pot ajuta cu ceva?
Bună! Am sunat mai devreme, în legătură cu o nuntă.
Derek Ward e aici?
E jos.
Nebun la E6.
Ce pui la cale aici, Bogdan?
E genul de lucruri pe care vrei să le știi, dar poți doar să le bănuiești.
Ai dreptate.
De fapt, mai vreau să te întreb ceva.
- Pot să te consult? - Desigur.
Primul tip care a fost omorât, antreprenorul.
Pe nume...
Doamne, nu.
I-am uitat numele.
- Tony Curran. - Așa, la el mă gândeam.
După toate câte am auzit,
cred că știu cine l-a omorât.
- Cu ce vă pot ajuta? - Dă-mi voie să mă prezint, Derek.
Pot să-ți spun Derek sau preferi Bobby?
Elizabeth Best, mă întrebam când o să treci pe aici.
Ai ordonat asasinarea lui Ventham și Curran?
Direct la subiect.
Ai făcut-o?
Pentru partea lor din Coopers Chase?
Nu, dragele mele. Nu am pus să fie uciși, deși aș fi vrut.
Unde erai când Tony Curran a fost asasinat?
La Hotelul Dorchester, pregăteam aranjamentele florale
pentru a 21-a aniversare a prințului Khalid Al-Berro.
O pot confirma cel puțin 200 de martori.
Deci florăria nu e un paravan?
Chiar vinzi flori?
Să aranjez flori proaspete, să le curăț
e singura mea pasiune reală, singurul lucru sincer în ce mă privește.
Știm că acum ești singurul proprietar al Coopers Chase.
Din păcate, da.
E o investiție care nu mă mai interesează.
Și ce intenționezi să faci?
Să vând terenul cât mai repede, pe un preț cât mai mare.
Eu o ascult pe Elizabeth când vorbește.
Și am impresia că...
Erai într-o situație dificilă, nu?
Legat de mama ta?
Da.
Cal la E4.
Nu vreau să fiu nepoliticos, Bogdan.
Dar l-ai omorât pe Tony Curran?
Crezi că eu l-am omorât pe Tony Curran?
Da, prietene. Mi-e teamă că da.
Cal la E2.
Donna, ne lași o clipă singuri?
- Ce pui la cale? - Nu te teme, mă descurc.
Așadar...
ții la intimitatea ta.
Mă ameninți cumva? Nu te-aș sfătui.
Am mai adus trei lucrători polonezi din Amsterdam, șefu'.
Pașapoartele lor...
Aduci muncitori din Amsterdam?
Și de ce îți dau ție pașapoartele, Bobby?
Să am grijă de ele. Da, ce să-ți spun! Noi suntem oameni de afaceri.
Știi că traficul cu mână de lucru și confiscarea pașapoartelor la sosire
înseamnă încălcarea gravă a legii, Bobby.
Pentru asta primești cel puțin 25 de ani de închisoare.
Așa că am o propunere.
Termini cu toate astea. Cu pașapoartele și muncitorii.
Și vinzi Coopers Chase unui ofertant ales de mine, la prețul pieței.
În schimb, voi păstra secretul despre identitatea ta și unde te afli.
Să nu mai prind picior de polițist aici.
Te vei ocupa de amica noastră în uniformă.
Altfel, mă ocup eu.
Dacă prietena mea pățește ceva,
voi pune personal o duzină de trandafiri sângerii pe sicriul tău.
Nu știu de ce l-ai omorât pe Tony.
Poate că ai avut un motiv bun.
Dar știu că tu ai făcut-o.
Ești un om inteligent, Stephen.
Bănuiesc că nu ai lăsat urme.
Trebuie să înțelegi, Stephen.
A fost un accident.
N-am intenționat să-l omor pe Tony.
Îmi voiam doar pașaportul. Trebuie să înțelegi.
Trebuie să mă crezi, Stephen.
Stephen!
Doamne, îmi pare rău. Scuză-mă, prietene!
Doamne! Despre ce vorbeam?
Îmi spuneai despre lucruri din trecut.
Da.
- Mai vrei ceai? - Da. Minunat.
Mulțumesc.
Un cub de zahăr. Nu.
Elizabeth nu e aici. Patru cuburi.
Deci, ne-am înțeles?
Ne-am înțeles.
Adineauri ai spus „noi”. Un om de afaceri? Cine e „noi”?
Partenerul meu, Tony Curran. Fie odihnit!
Tony Curran era implicat în porcăria asta cu pașapoartele?
Împărțeam muncitorii.
Unii stăteau aici, livrau flori. Alții ajungeau la Tony, la Coopers Chase.
Aici vorbim de ființe umane.
Eu le dădeam uneori pașapoartele lucrătorilor mei.
Să-și viziteze rudele.
Tony, nu. Avea beția puterii.
El arareori le dădea pașapoartele înapoi.
Doamne!
Cheamă-i pe toți! Ron, Ibrahim, Joyce, Hudson.
- Acum. Trebuie întăriri. - Unde?
Coopers Chase, la mine. Ajungem în șapte minute.
- Bea-l cât e cald. - Mulțumesc.
Minunat!
Stephen, nu-l bea! Ar putea fi otrăvit.
- Ce spui acolo? - L-ai băut.
Doamne! Donna!
- Pleci? - Mi-e teamă că nu azi.
Ai grijă, băiete!
Asta nu se pierde.
Joyce, cred că Bogdan l-a otrăvit pe Stephen.
E bine.
Pulsul e bun.
Dar trebuie consultat ca lumea.
- Chem medicul de gardă. - Bine.
Bogdan Jankowski, te arestez ca suspect în asasinarea lui Tony Curran.
Nu aveți dovezi. N-am spus nimic.
Stephen nu știe ce spune uneori. Nu-și amintește.
Stai!
Dacă i-ai spus ceva, nu trebuie să-și amintească.
Ce tot vorbiți? De ce nu ne lăsați să terminăm partida?
Stephen își înregistrează toate partidele.
Cal la E4.
Le ascultă mai târziu, ca să-ți înțeleagă strategia.
N-am intenționat să-l omor pe Tony.
Îmi voiam doar pașaportul. Trebuie să înțelegi.
Trebuie să mă crezi, Stephen.
Bogdan!
De ce ai făcut-o?
A fost un accident.
Voiam pașaportul, atât.
Tony l-a luat, m-am dus la el acasă. Dar a refuzat să mi-l dea.
Nu m-a ascultat. S-a înfuriat și m-a atacat.
A trebuit să mă apăr. Era ori el, ori eu. N-am avut de ales.
Deci da, l-am ucis pe Tony.
Dar n-am vrut s-o fac. N-am vrut să iasă așa. Îmi pare rău.
Și nu l-ai otrăvit pe Stephen, nu?
Sigur că nu l-am otrăvit pe Stephen.
El e prietenul meu.
Da, știu.
Scoate-l de aici!
JASON RITCHIE DETRONEAZĂ UN CAMPION ÎN MECIUL ANULUI
De când face asta?
- De șase luni, un an. - E relaxat.
Știu. Nu pare să aibă emoții deloc.
- Ce frumos! - Eu am emoții.
- Mă stresează. - E ca un balerin.
Așa e, nu?
- Îmi place! - Uită-te la el!
- Cum de nu cade? - Zâmbește. Și e relaxat.
Doamne, mă apucă emoțiile.
- Ce finiș! Da! - Ăsta-i puștiul meu!
Bravo!
- Bravo, Ronnie! - Mulțumesc.
Doamne!
- Bravo! - Mersi.
Scuze că dăm buzna așa, John.
A venit toată gașca.
Cărui fapt îi datorăm plăcerea?
John, am găsit dosarul ăsta.
E cazul nostru neelucidat, cu femeia în alb.
Era pus bine, ascuns.
Iar Penny n-a sugerat niciodată să-l răsfoim.
Oare de ce?
Îți amintești cazul Angelei Hughes, Pen?
A fost ucisă într-o spargere.
Înjunghiată de un intrus mascat și aruncată de la etaj.
Numai că n-a existat niciun intrus.
Iubitul Angelei, Peter Mercer, a fost asasinul.
Poliția nu l-a inculpat fiindcă i-a crezut povestea.
L-au plăcut. Era băiat de gașcă.
Dar tu ai știut că nu era așa, nu, Pen?
Ai știut că el era vinovatul. Ai văzut asta clar.
Penny l-a ucis pe Peter Mercer.
Nu-i așa, John?
A știut că urma să scape nepedepsit, așa că l-a găsit și l-a omorât.
Apoi i-a ascuns corpul în cimitir. Cred că tu ai ajutat-o.
Bogdan i-a dezgropat osemintele complet din întâmplare.
Mi-ai spus că mergeați în anii '70 la slujbele părintelui Mackie.
E legătura dintre voi doi și cimitir în perioada dispariției lui Mercer.
Dar ce v-a trădat au fost pozele de la locul crimei.
Fiindcă Penny e în toate.
- Și ce dovedește asta? - Oficial, nimic. Dar privește!
Uite cum îl privea pe Peter Mercer! Expresia ei!
Noi știm că, atunci când Penny se uita așa,
se pregătea să ia măsuri drastice.
Penny n-a suportat ideea ca golanul ăla să scape nepedepsit.
Văzuse atâția ca el, care scăpaseră.
Înțeleg asta, John. Chiar înțeleg. Dar e...
E crimă.
Tu l-ai ucis pe Ian Ventham, John.
Știai că, dacă Ventham demola cimitirul, totul ar fi ieșit la iveală.
Ventham a trebuit să moară ca s-o protejezi pe Penny.
Aș fi făcut la fel.
Ții câteva seringi în sertar, nu-i așa? Le-am văzut.
Ce e în ele, John? O doză masivă de fentanil?
Și știai să folosești așa ceva. Ai fost veterinar toată viața.
O iubesc pe Penny...
nespus de mult.
Dar la ce îi sunt de folos?
Stau aici toată ziua, zi de zi.
Îi citesc, îi țin mâna.
O sărut la culcare.
Dar n-o pot face bine.
N-o pot aduce înapoi.
Un singur lucru puteam face.
Să o protejezi.
Și, în cele din urmă, nici asta nu am putut.
Sigur, va trebui să anunți poliția.
Poți...
Poți să-mi dai puțin timp cu Penny?
Ca prietenă.
Înainte să anunți poliția.
Desigur.
Vă lăsăm să vă luați rămas-bun. Împreună.
Mulțumesc.
Pen!
Îmi va fi dor de tine.
Vise frumoase, draga mea!
Ce aventură!
Deci Clubul crimelor de joi a dezlegat cazul Angelei Hughes,
femeia în alb.
Am aflat răspunsurile pe care le căutam.
Dar a meritat prețul?
Suferința?
Pierderea?
Suntem făcuți din iubire,
noi toți,
nu e nicio îndoială.
Când mă uit la voi, cei reuniți aici, văd iubirea unui tată pentru fiul său,
a unei mame pentru fiica ei...
a unei soții pentru soțul de care se agață.
Și mai văd puternica iubire a prieteniei.
Prietenii noi.
Prietenii neașteptate.
Prietenii care îi dau unui bărbat, după ani de rătăcire,
sentimentul apartenenței.
Uneori, oamenii buni fac lucruri rele.
Dar John a făcut asta din iubire...
din iubire pentru Penny.
Dragostea lor va dăinui în timp și spațiu,
iar ei vor dansa printre stele împreună.
Le vom duce dorul.
Și ni-i vom aminti întotdeauna.
Ibrahim.
A fost un elogiu frumos.
Mulțumesc că mi-ai ținut locul.
Cu mult drag.
Aș fi cedat după o propoziție.
Da.
- Joyce? - Da?
Ăsta e pentru tine.
A fost al lui Penny. Dar acum vrem să îl iei tu.
Bun-venit în Clubul crimelor de joi.
Mulțumesc.
Mă bucur să te primim oficial printre noi!
De-abia aștept să lucrăm împreună.
- Și nu uita de API! - Ce?
Adu prăjitură întotdeauna.
Joanna, privește!
Am devenit membră oficială.
Felicitări, mamă!
Când ai venit aici, ți-am spus că greșești. Ții minte?
M-am înșelat.
Toate au un început.
Nu credeam să te văd fericită ca văduvă.
Asta, mulțumită lui Elizabeth,
lui Ron și lui Ibrahim.
Și lui Coopers Chase.
De ce nu-l cumperi tu?
- Poftim? - Cică e de vânzare.
- De la cine? - Un patron de florărie.
Ce părere ai?
Am rămâne în casele noastre.
E o propunere interesantă.
Să discutăm!
- Johanna! - Mamă!
Mulțumesc.
- Aniversare fericită, dragule! - Și ție! Pentru încă un an!
Dansăm?
- De ce nu? - Haide, să dansăm!
Viața e prea scurtă ca să nu dansăm.
Uită-te și tu! Trebuie să vii să vezi! E culmea culmilor!
Da, ce pot să zic?
- Poftim! - Așa. Numai bine!
- Uită-te și tu! - I-a mai dat unul.
Culmea!
- N-are nicio șansă. Noroc, tată! - Noroc! Numai bine!
Rame ca pe vremuri. M-am măritat foarte tânără.
Nu cred că Joanna se va mărita.
Gerry avea mari emoții, dar ce bărbat drăguț a fost!
Ibrahim, uită-te la tine!
- Câți ani aveai aici? - Douăzeci și doi, cu păr.
Dar tot chipeș.
Subtitrarea: Nicu Teodorescu