Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Olimme 2011 valmistuvien luokalla Joplinin lukiossa -
ja valmistauduimme päättäjäisiin.
Lukuisat tornadot riehuvat ympäri maata.
Voimakas tornado tuhosi Tuscaloosan Alabamassa.
Maailmassa, jossa ei ole pulaa luonnonkatastrofeista,
merkit viittaavat maailmanlopun tuloon.
Useimmat koulukaverini uskoivat maailmanlopun koittavan.
Toiseksi tappavin tornadoesiintymä USA:n historiassa.
Yli 300 yksittäistä tornadoa.
Kutsuimme itseämme Maailmanlopun luokaksi.
Camping sanoo, että päivä olisi Raamatun matemaattisten vihjeiden mukaan 21.5.
Useimmat pitivät sitä naurettavana.
"Osta lehti viimeisenä tekonasi."
Viimeisenä tekonasi. -Kaikki puhuvat tästä.
Ajattelimme kokoontua yhteen sinä iltana.
Kolme minuuttia jäljellä. -Viisi, neljä, kolme, kaksi, yksi.
LOPPU
Olemme yhä elossa!
Vähän pahaenteistä ajatella, että me juhlimme elämää -
24 tuntia ennen kuin pahin mahdollinen tapahtui.
Se on tornado.
Minne menemme? Se on lähellä.
Voi luoja!
Tule! Tule sisään!
MEGATORNADON SILMÄSSÄ
Ennustuksia maailmanlopusta on kuultu ennenkin.
Maailmanloppu ei tullutkaan 21. toukokuuta.
22. TOUKOKUUTA
Camping selvensi, että hengellinen tuomiopäivä…
Päivä lähti käyntiin tahmeasti.
Heräsin yhteen elämäni pahimpaan krapulaan.
Pidimme isot juhlat. Nimesimme ne "Pysytään elossa" -juhliksi.
Maailmanloppu oli tulossa. Maailma lakkaisi olemasta.
Päätimme juoda putkeen seuraavaan päivään asti.
Mac oli krapulassa.
Minä halusin rasvaista pizzaa, mutta hän ei suostunut siihen.
Oliko se vireessä?
Häh? -Oliko se vireessä?
Ei ihan. -Okei.
Seurustelin Macin kanssa.
Musiikki yhdisti meitä.
Myös sääilmiöt kiinnostivat Macia, mikä oli mielestäni tosi söpöä.
Ajattelin: "Mikäs siinä."
Janice Huff kertoo lisää myrskyistä. Huomenta, Janice.
Juuri nyt ei tapahdu paljoa, mutta ainekset ovat kasassa.
Valitettavasti ne ovat täydelliset ainekset tornadoille.
Menin ulos.
Kun katsoin ylös, joka suunnassa näkyi sinistä taivasta.
Vain yksi yksittäinen myrsky lähestyi lännestä.
Taivaalla näkyi valtava kuuropilvi.
Sen yläosa oli niin korkea ja niin korkealla ilmakehässä,
ettei sen huippua nähnyt.
Siitä näki heti, että voimakas ukkosmyrsky oli tulossa.
Minua voisi kai kutsua myrskybongariksi,
koska olen jahdannut paljon myrskyjä.
En ollut koskaan nähnyt mitään sellaista.
Se oli todella vaikuttavaa.
Mac katsoi tutkaa.
Muistan hänen osoittaneen sitä ja sanoneen:
"Tuollaisesta myrskypilvestä syntyy taatusti tornado."
Kysyin Kayleelta ja hänen veljeltään: "Mennäänkö katsomaan?"
Se oli sanomattakin selvää: "Joo, mennään."
22. toukokuuta 2011 äitini ja minä lensimme -
San Diegosta Kaliforniasta Jopliniin Missouriin.
Olin erilainen kuin muut lapset.
Useimmat lapset pelasivat jalkapalloa tai katselivat piirrettyjä.
Minä halusin vain katsoa sääkanavaa -
tai kertoa säästä itse.
Chad Crilley livenä Big Bearista, Kaliforniasta,
missä lunta on satanut runsaasti.
Ankarat sääolosuhteet piinaavat Etelä-Kaliforniaa.
Tunnetko itsesi superstaraksi?
Yhdeksänvuotiaana minusta tuli lapsijuontaja ja sitten teinijuontaja.
Huomenta kaikille. Katsokaapa tätä: aamu alkaa…
Tiesin varmaan enemmän säästä kuin useimmat ihmiset uskoivat.
Olin erityisen kiinnostunut tornadoista.
Sinun on päästävä kauemmas. -Tiedän, mitä teen.
Kun näin Twisterin ensimmäistä kertaa, uteliaisuuteni heräsi.
Miten jotain niin voimakasta kuin iso tornado voi syntyä?
Ja miltä tuntuisi kokea se henkilökohtaisesti?
Lämpötila nousee 20 asteeseen. Tiedossa on siis mukava päivä.
Aloin kyllästyä San Diegon säähän.
Halusin kertoa säästä siellä, missä tapahtuu jotain.
Halusin lähteä Keskilännen tornadokuja-nimiselle alueelle,
jossa esiintyy enemmän tornadoja kuin missään muualla maailmassa -
ympäristöolojen takia.
Lämpimät ja kylmät ilmamassat kohtaavat,
ja syntyy voimakas pyörimisliike, joka tuottaa tornadoja.
Äidiltä salaa lähetin sähköpostia useille tv-meteorologeille Keskilännessä.
Sain yhden vastauksen.
Illasta on tullut todella synkkä,
sillä Texasin keskiosassa liikkuu ukkosmyrskyjä.
Vastaus tuli Doug Headyltä KOAM-kanavalta Joplinista.
Sää muuttuu varsin ikäväksi puolenyön jälkeen.
Chad halusi tornadokujalle seuraamaan työskentelyäni.
Hän lähetti videoitakin.
Kuukausien suunnittelun tuloksena tässä on KPPRLA-sääkeskus.
Hänellä oli studio autotallissa.
Meteorologi Chad Crilley tässä…
Chad oli tosissaan, mutta koska hän oli 13-vuotias,
minun oli tietenkin sanottava: "Minun pitää puhua äidillesi."
Olin vähän hämmentynyt. "Kuka tämä tyyppi on?"
"Missä on Joplin?"
Chad halusi lähteä sinne yksin.
Sanoin: "Se ei käy. Lähden mukaasi."
Yleensä suurimmat tornadot ovat toukokuussa,
joten sanoin: "22., 23. ja 24. toukokuuta on luvassa todella huonoa säätä."
Niinpä he varasivat lentoliput.
Chadilla oli ikkunapaikka. Hän katsoi minuun -
ja sanoi: "Äiti, sää on todella outo."
Aloitimme laskeutumisen Jopliniin. Ilmakuoppia oli paljon.
Hyvät naiset ja herrat, alueella on turbulenssia. Kapteeni…
Chad kertoi, että hotellissa on suojapaikka.
Silloin ajattelin: "Mistä sinä oikein puhut?"
"Suojapaikka? Mihin menemme?"
Sunnuntaina oli kaunis sää.
Menin kirkon jälkeen autopesuun -
ja ajattelin: "Onpa ulkona ihanaa."
Joplin…
Joplin on mielenkiintoinen paikka.
Joplin on raamattuvyöhykkeen kaikkein uskonnollisin paikka.
Kirkkoja on yhtä paljon kuin McDonald'seja.
Vuonna 2011 olin yläasteella.
Istuin kristittyjen lasten kanssa.
Yritin salata homouteni. Katso nyt.
Näin Hollyn kasvoille kävi.
Eikö hän näytäkin hyvältä?
Ei näytä. Tämä huulipuna… Oikeasti?
Minulla oli JC Chasezin hiukset NSYNC-kaudelta. Mikä asenne.
Rakastan Jeesusta ja Jumalaa,
mutta en tiennyt, rakastiko Hänen väkensä minua.
Minua kiusattiin koulussa.
Tytöt heittelivät paperitolloja, joissa luki "homo".
Lapset ovat niin ilkeitä.
Mietin aina: "Milloin Jumala tulee hakemaan minut?"
Vihasin asua täällä.
Nyt KZRG:n uutiset sekä Chad Elliott ja Josh Marsh.
Joplinin lukion päättäjäiset pidetään tänään Missourin yliopistolla.
Valmistuville tämä on suuri päivä.
Olin valmistumassa lukiosta.
Kaikki hajaantuisivat ja siirtyisivät seuraavaan elämänvaiheeseen.
Olin innoissani.
Koulussa oli eri kuppikuntia.
Minä kuuluin urheilijoihin.
Joplinin lukiossa parveilee yli 2 100 opiskelijaa.
On vaikea uskoa, että niin suuresta joukosta -
kukaan voisi nousta suosion huipulle,
mutta sosiaaliset erot eivät voisi olla selkeämpiä.
Tämä on tarina Joplinin lukion suosituimmista opiskelijoista.
Hei, olen Will Norton.
Hyvällä ystävälläni Willillä oli YouTube-kanava,
nimessä oli jotain numeroita. En katsonut sitä.
En ollut fani, olin hänen ystävänsä.
Mutta Will sai minut yhteen videoon.
Keegan on urheilullinen naistenmies.
Tuo on… Enpä tiedä.
Will esitti minut naistenmiehenä,
ja niin kai muut näkivät minut tuolloin. Ehkä olinkin sellainen.
Olen lukiossa. Ei minun tarvitse seurustella vakituisesti.
Laitahyökkääjä, 185 senttiä, 90 kiloa,
numero 85, Keegan Henry!
Jalkapallojoukkueen kapteenina sain tytöiltä huomiota.
Rakastin pelaamista.
Valonheittimet päällä, kaupunkisi nimi paidassa. Siinä on sitä jotain.
En halunnut mennä päättäjäisiin. Liian fiiniä touhua.
Siskoni nalkutti ryppyisestä paidastani.
Sanoin: "Ei sitä hiton paitaa tarvitse silittää. Mennään jo."
Yleensä myrskyt tulevat lännestä,
joten ajoimme kohti Kansasia aukeammille alueille.
Kaikista ukkosmyrskyistä ei synny tornadoja,
mutta kun olosuhteet ovat täydelliset, niin käy.
Mitä voimakkaampi ukkosmyrsky, sitä enemmän se alkaa pyöriä.
Sitä kutsutaan mesosykloniksi.
Kun se saavuttaa tietyn pisteen, muodostuu tornado.
Se on kuin taikuutta.
Se on henkeäsalpaavaa.
Eniten tornadoja esiintyy -
Kalliovuorten itäpuolen tasangoilla.
Tornadokujalla kasvaneelle tornadot ovat aivan normaaleja.
Tornado-sireenit soivat vuosittain,
eikä kukaan ollut niistä kovin huolissaan.
Yleensä ne vain riepottelivat lehmiä pellolla.
Kävimme usein Kayleen ja hänen veljensä Ericin kanssa katsomassa myrskyjä.
Kuuntelimme musiikkia ja ajelimme.
Mac on täydellinen vastakohtani monellakin tapaa.
Minua kiehtoi, kun kysyin häneltä: "Mitä ajattelet?"
Ja rehellinen vastaus kuului: "En mitään."
Miten niin voi olla? Miten voi olla ajattelematta mitään?
Minun päässäni pyöri jatkuvasti tusinan verran ajatuksia,
mutta tiesin, miten vaimennan ne.
Hevimetalli.
Se iskee täysillä.
Silloin ei voi ajatella mitään.
Olin suorittanut kanditutkinnon matikasta, laskennallisesta matikasta,
tietotekniikasta ja tietojenkäsittelytieteestä.
Nuorempana minun oli vaikea saada ystäviä.
Itsetuntoni ei ollut kovin hyvä.
Hengailin sellaisten ihmisten seurassa, joiden kanssa oli mukavaa ja turvallista.
Veljeni Eric ja minä…
Hän on paras ystäväni.
Ja Macin seurassa rentouduin.
Kun lähestyimme Kansasia,
pysähdyimme eräälle huoltoasemalle -
ja katselimme myrskyä.
Olimme parin kilometrin päässä Joplinista.
Otimme kamerat esiin,
jotta voisimme kuvata kaiken, mikä mahdollisesti tapahtuisi.
Olin varmaan adrenaliininarkkari. Etsin aina jännitystä.
En tiennyt tarpeeksi sellaisista puuhista.
Se oli vähän vastuutonta,
mutta minusta se oli jännittävää.
Se oli joka kerta seikkailu.
Koska valmistuvia oli niin paljon,
päättäjäisiä ei voitu pitää Joplinin lukiossa.
Ne pidettiin Missourin yliopistolla aivan kaupungin ulkopuolella.
Hyvät naiset ja herrat, tervetuloa juhlistamaan -
Joplinin lukion vuosikurssia 2011.
Pyydämme teitä sammuttamaan kännykät,
jotta kaikki voivat nauttia seremoniasta.
Haluaisin nyt esitellä teille…
Viestittelen Willin kanssa vitsaillen puhujista -
ja kaikesta muusta paitsi päättäjäisistä.
Kiitos, vuosikurssi 2011.
Vauhtia. Milloin pääsemme pois?
Se oli tosi tylsää.
Olen pohtinut paljon tulevaisuutta -
ja sitä, mitä on edessä.
Tähän asti olen tiennyt, missä olen kymmenen vuoden päästä.
Käyn koulua Joplinissa, Missourissa, odottaen jotain suurta tapahtuvaksi.
Tänään se tapahtuu.
Kiitos.
FM 102.9, AM 1310, uutiset, KZRG.
Tornadovaara on voimassa yhdeksään asti.
Tornadojen ja vaarallisten ukkosmyrskyjen riski on koholla.
Iltapäivällä menin töihin jogurttijäätelöbaariin nimeltä -
CherryBerry.
PALJON ERI MAKUJA JA PÄÄLLISIÄ
Töissä oli kiire.
Ajattelin itsekseni:
"Jogurttijäätelö maistuu, vaikka tornadovaara on voimassa."
Tuolloin ihmiset huolestuivat myrskyistä vasta kun annettiin tornadovaroitus.
Minä pidin huonoa säätä maailmanlopun merkkinä.
Kuulostaa hullulta, mutta siihen aikaan se oli kaikkialla.
Se oli elokuvissa, kuten 2012:ssa.
Se on ylöstempaus. Hyvät pääsivät taivaaseen…
Jopa Simpsoneissa vitsailtiin ylöstempauksesta.
Kirkossa kerrottiin, että se oli tulossa.
Minua huolestutti, etten pääsisi mukaan.
Tornadot ovat mahdollisia.
Tornadoalueet on merkitty punaisella ja ukkosmyrskyt keltaisella.
Kello oli 16.20.
Kuulin narinaa.
Silloin ajattelin ensimmäistä kertaa:
"Tornadovaara voi itse asiassa olla vakava juttu."
TUOREITA DONITSEJA
Koneen laskeuduttua ajoimme hotelliin.
Tekstasin Dougille, että olimme turvallisesti perillä.
Yllätyksekseni hän ei vastannut.
Minusta se oli omituista,
sillä Doug vastasi aina nopeasti.
Löysimme illallispaikan.
Kun kävelimme sinne, tuuli todella heikosti -
eikä lintujen sirkutusta kuulunut.
Ilmassa oli tunne siitä, että jotain suurta oli tapahtumassa.
Istuimme alas. Ravintolassa oli paljon ihmisiä.
TV:stä tuli baseballia.
Hän lyö pallon takakentän oikeaan nurkkaan.
Katsahdin Chadia, ja hän vain tuijotti puhelintaan.
Katsoin tutkasovellusta.
Näin supersolu-ukkosen lähestyvän Missourin lounaisosia.
Olin innoissani. Tiedossa oli huonoa säätä.
Juuri sen takia olin tullut Keskilänteen.
Katso, miten nuo pilvet liikkuvat.
…vyörypilvi, joka näkyy County Roadilla.
Siitä kerrotaan…
Tuleeko se alas?
Näyttääkö se tulevan alas?
Joo, siltä näyttää.
Se on tullut alemmas.
Se myös pyörii.
Nyt se tulee alas.
Tyypit…
Se yrittää tulla alas. -Niin yrittää.
En ollut -
koskaan nähnyt sellaista.
Olimme tehneet tätä muutaman kerran, ja jokin muuttui.
…Columbuksen alueella. Tämä on kolmas havainto pilvestä.
Se voi vyöryä tänne…
Kuulkaa.
Se vaihtelee…
Sain kylmiä väreitä, ja ihokarvani nousivat pystyyn.
Jokin oli väärin.
Kysyin pojilta:
"Lähdetäänkö?"
…Rivertonin lähellä.
Lähdetäänkö?
Myrskyn reuna oli pikimusta. Kaikki merkit viittasivat siihen,
että oli tulossa todella voimakas ukkosmyrsky.
Olemme suoraan koilliseen siitä, mihin se iskee. Odota…
Sitten radiosta kuului jotain.
Kuunnelkaa.
Tornadovaroitus on annettu.
Tutkan mukaan tornado liikkuu kohti Joplinin pohjoisosia…
Olemme sen koillispuolella. Meidän pitää lähteä.
Tutkassa näkyy tornado.
Mennään.
Se on tuolla. -Voi luoja, siellä se on.
Se on ihan lähellä.
Panin puhelimeni kojelaudalle, niin että se osoitti suoraan ylöspäin.
Minne ajan?
Golfpallon kokoisia rakeita on nähty.
Hitto vie.
Ajattelin, että sen eteläpuolella olisi hyvä tähystyspaikka.
Emme joutuisi raekuuroon.
Meidän pitää päästä jonnekin turvaan.
Niin pitää.
Tuuli imaisee mukaansa. Se on myrskyn nousuvirtaus.
Hidasta. Ennen rataa on töyssy.
Se iskee joko mailin päähän tai meidän päällemme.
Tornado voi muodostua juuri nyt.
Pysähdy tälle hiton kukkulalle.
Katso noita pilviä.
Niinpä.
Mennään ulos.
Pysyn autossa, jotta pääsemme nopeasti karkuun.
Kovaääniset hälytyssireenit alkoivat soida.
En ollut koskaan kuullut sellaisia.
Sireenit tarkoittivat, että tornadovaroitus oli annettu.
Hän sanoi: "Menen ulos katsomaan."
Käännyin vieressä istuvien asiakkaiden puoleen ja kysyin:
"Tulimme juuri San Diegosta. Onko meillä syytä huoleen?"
He vakuuttivat, että sireenit soivat jatkuvasti eikä syytä huoleen ole.
Koska kuulin sen paikallisilta asukkailta,
ajattelin: "Okei, jatkan syömistä. Kaiken pitäisi olla hyvin."
Huomasin heti, kuinka tumma taivas oli.
Siinä oli myös vihreä värivivahde.
Hyvää iltaa teille.
Tornado-sireenit soivat yhä, kuten varmasti kuulette.
Siinä ne ovat.
On aika hakeutua suojaan, jos olette Joplinin alueella.
Hakeutukaa ehdottomasti suojaan.
Se, mitä näin seuraavaksi, hirvitti minua.
Etsi rajuin mahdollinen tornado -
ja laita se tutkakuvaan.
Kun näin jättiläismäisen tornadon lähestyvän kaupunkia,
olin varma, että kuolemme.
Chad juoksi sisään, tarttui käteeni -
ja sanoi: "Äiti, meidän pitää lähteä."
Sanoin: "Ei hätää, tätä tapahtuu usein. Älä huoli, Chad."
Olin niin turhautunut, että halusin vain nousta ylös ja huutaa:
"Me kuolemme, ellemme hakeudu suojaan."
Olin 13-vuotias, minulla oli kimeä ääni,
ja yritin neuvoa äitiäni ja muita aikuisia.
Cardinals johtaa kuusi…
Keskeytämme ohjelman säävaroituksen takia.
Hyvää iltaa. Meteorologi Doug Heady täällä…
Ravintolan televisiot vaihtoivat paikalliselle sääkanavalle,
ja Doug Heady, KOAM, oli lähetyksessä.
Tornadon on nyt vahvistettu yltävän maahan asti.
Dougin toteamus vahvisti näkemäni,
mutta teki siitä myös todellista.
Silloin tiesin, että tilanne oli huono. Nousimme ylös ja juoksimme.
Hakeutukaa suojaan,
sillä tilanne on vaarallinen. Yksi tornado on jo iskenyt.
Olin suorassa lähetyksessä, ja tornado kehittyi nopeasti.
Tutkasta näin, että se oli valtava, tuhoisa tornado,
joka kulki itään suoraan kohti kaupunkiamme.
Katsotaan tornikameran kuvaa.
Taivas näyttää pahaenteiseltä.
En nähnyt tornadoa tornikameran kuvassa.
Panoroin kameraa ja yritin selvittää, missä se oli.
Näin vain hyvin tummanharmaan, mustahkon seinä.
Katsomme suoraan länteen,
ja se voi olla tuolla -
tuon sadealueen sisällä.
Kesti muutaman sekunnin tajuta: "Se on sateen ympäröimä tornado."
Koska se on sateen ympäröimä, sen lähestymistä ei näe.
Voimakkaissa tornadoissa on niin paljon kosteaa ilmaa,
että sade ympäröi ne.
Useimmat ihmiset eivät siis tietäisi,
että sadeseinämän takana oli jättiläismäinen tornado.
Pysähdyimme sorakentälle -
kuvaamaan ja tarkkailemaan sitä.
Tuosta syntyy vielä helvetinmoinen tornado.
Tuo on se paikka.
Katso, kuinka se pyörii.
Jäbä.
Luoja! Katso, miten nuo pilvet liikkuvat.
Alkaa tulla pimeä.
Taivas tummui kuin aurinko olisi sammutettu.
En ollut koskaan nähnyt sellaista. Päivällä oli pimeää.
Se oli kuin auringonpimennys.
Valtava myrsky kirjaimellisesti peitti auringonvalon.
Näittekö tuon?
Jep, lähdetään.
Mac, tule sisään.
Älkää hätääntykö.
Se on pahinta, mitä voi tehdä.
Kohta emme näe, mitä on tekeillä.
Sille ei voi mitään.
Ensin me jahtasimme myrskyä,
ja sitten se jahtasi meitä.
Näettekö, mitä tuolla on? Se tulee meitä vastaan.
Näillä vinkeillä turvaat itsesi ja perheesi.
Jos olet autossa, poistu heti. Mene sisälle suojaan.
Olin 16-vuotias -
ja kruisailin ystävieni Evanin, Dylanin ja hänen veljensä Dougin kanssa.
Evan soitti Tech N9nea radiosta.
Fiilis oli pelottava.
Pikkuveljeni sanoi: "Mennään hakemaan pari juttua."
Aioimme vain hengailla. Kaiken piti olla hyvin.
Ajelimme pikkuteitä, koska emme käytä pääteitä.
Tunnemme pikkutiet tosi hyvin.
Lukiossa olin yksinäinen susi.
Minut erotettiin koulusta, koska jouduin jatkuvasti vaikeuksiin.
Minulla oli tärkeämpääkin tekemistä, kuten pyörällä ajo ja pössyttely.
BMX oli elämäni.
Tienasin itse kaikki rahat ja rakentelin pyörääni.
Rahan tienaaminen teini-iässä on rankkaa.
Isäni tekstasi: "Tornado on liikkeellä. Ole varovainen."
Vastasin:
"Missään ei näy tornadoa. Nähdään myöhemmin."
Ehkä olen vähän tyhmä,
mutta Ihmemaa Ozissa se ei näyttänyt vaaralliselta.
Hetken päästä tuli pimeää muutamassa sekunnissa.
Taivas muuttui pikimustaksi,
eikä kättä pidemmälle nähnyt.
Se oli kuin synkkä kuolema.
En ollut koskaan nähnyt sellaista.
Se oli -
hullua.
Taas tornado-sireenejä.
Tornado-sireenit hälyttävät Joplinissa.
Tornado-sireenit hälyttävät.
Meidän pitää häipyä täältä.
Painutaan vittuun täältä. Voi luoja.
Katsokaa taakse.
Voi luoja. -Voi luoja!
Voi luoja.
Se on aivan takanamme.
Katsoin pientä sivupeiliäni -
ja näin tumman, massiivisen hirviön.
Kuului murinaa, aivan kuin luontoäiti olisi nälkäinen.
Myrskyn reitillä sen jatkaessa itään -
on Missourin yliopisto,
jossa vietetään lukion päättäjäisiä.
Se on siis myrskyn reitillä.
Cheyenne Nooney.
Päättäjäisten jälkeen pidetään isot juhlat.
Olkaa valmiina.
Siellä jätetään hyvästit. Kaikki ovat yhdessä viimeistä kertaa.
Amber Cantu.
Olin DJ:nä, joten olin innoissani.
Will oli myös innoissaan siitä.
William Norton.
Olen aakkosten lopussa.
Andrew Keegan Tinney.
Kun pääsin takaisin paikalleni, loppu oli lähellä.
Jäin ottamaan kuvia Willin ja muiden luokkatovereiden kanssa.
Perheeni lähtee kotiin.
Tulimme ulos päättäjäisistä, ja täällä on tornado.
Isäni soittaa ja kertoo, että sireenit hälyttävät myrskyistä.
"Sinun pitää tulla kotiin."
Hänen äänensä oli… Hän halusi minut kotiin.
Isäni on ambulanssipiirin päällikkö.
Isä opetti meitä lapsia varautumaan aina kaikkeen.
Viimeisellä lukukaudella osallistuin ensiapukoulutukseen.
Jos isäni oli huolissaan myrskystä,
tiesin, että minun oli haettava autoni ja lähdettävä kotiin.
Lähtevien autojono oli pitkä.
Sanoin: "Hitot, en jaksa jonottaa."
Oikaisin ruohoalueen poikki reunakiveyksen yli ja lähdin kotiin.
Säätila on vaarallinen.
Menkää heti tornado-suojaan tai kellariin.
Alkaa sataa kovempaa.
Se vain pahenee ajaessani kohti kotia.
Meillä on näköhavaintoja.
Varmistakaa, että suojassa on huopia,
paristoradio, taskulamppuja.
Olipa suoja kodissasi, kuten kylpyhuoneessa…
Voi jukra.
Säätarkkailijoiden mukaan monipyörteinen tornado -
iski maahan Länsi-Joplinissa.
Solu liikkuu hitaasti itään 30 km tunnissa.
Äiti!
Vahinkoilmoituksia…
Äiti!
Hakekaa suojaa.
…vaaroja. Tiedämme sijainnin.
Olin kassalla, ja esimieheni sanoi:
"Voitko hakea pöydät ja tuolit ulkoa ennen kuin tuuli vie ne?
Aloin kiireesti kerätä kalusteita.
Taivas oli oudon värinen.
Ilma ikään kuin seisoi, mikä oli hullu tunne.
Sitten katsoin taakseni jäätelöbaarista vasemmalle -
ja näin seinämän.
En koskaan unohda sitä meteliä. Se oli todella kova.
Kuin pelottavaa murinaa.
Ryntäsin takaisin sisään ja aloin huutaa ihmisille.
Komentelin ihmisiä ja käskin heitä siirtyä.
Toimin kuin sätkynukke.
Huusin: "Kuunnelkaa minua tai kuolette."
Eräs pariskunta yritti lähteä. Sanoin: "Ei, jääkää tänne."
He vastasivat: "Tämä paikka romahtaa."
"Perheeni ei kuole jugurttijäätelöbaarissa."
Sitten valot sammuivat.
Katuvalot ovat sammuneet.
Meille on kerrottu sähkökatkoista.
Niin tulee käymään, kun tornado riehuu…
Jeesus hyvä, suojele minua.
…myös täällä.
Helvetti. -Voi luoja!
Tämä on paha. -Jessus!
Auton ajovalot olivat ainoa valonlähde tiellä.
Puut taipuivat. Mieleeni tulivat dinosaurukset.
Jotain suurta kävelee puiden seassa.
Täysikasvuiset, isot puut lentelivät kadun yli.
Yksi osui autoon, ja Evan ajoi puu auton päällä.
Tuulilasi oli poissa, ja sade virtasi sisään.
Evan kysyi: "Mitä teen?"
Evan ajoi kovempaa, koska luuli sen tulevan takaa.
Ajoimme siis syvemmälle tornadon sisään.
Tornado oli aivan lähellä ja melkein iski meihin.
Tornikamera otti pahasti osumaa.
Tornikamera oli Joplinin keskustassa.
Seuraan tilannetta tv-asemalla 16 kilometrin päässä keskustasta.
Tornado on siis sadepilven sisällä.
Sitä on vaikea nähdä tässä vaiheessa.
Toivoin, että se heikkenisi todella nopeasti,
mutta se vain voimistui ja voimistui.
Se oli yli 1,5 kilometriä leveä.
Voimakkaimmillaan se oli Joplinin keskustassa.
Ilmassa lentää rojua, joten tuulet ovat kovia.
Näytän sen teille tutkasta.
Kun rojupallo näkyi tutkassa, tiesin, että siinä on taloja ja puita.
Tiesin, että olimme pahassa pulassa.
Se imi sähkölinjoja sisäänsä.
Se alkoi saavuttaa meitä.
Pakenimme tornadoa henkemme edestä.
Mihin menemme? -En tiedä!
Se tulee… Aja tuohon suuntaan.
Me olemme nopeampia!
Voi luoja.
Ajoin niin kovaa kuin pystyin.
Tuuli puhalsi täysillä.
Se melkein heitti avolavan ulos tieltä.
Käytin kaiken prosessointitehoni -
määrittääkseni pahimman uhkakuvan ja estääkseni huonon lopputuloksen.
Luulin naiivisti, että tilanne oli jotenkin hallinnassani.
Katso, miten tuuli puhaltaa. Katso sadetta.
Sade menee tuohon suuntaan.
Sade lakkasi, ja pilvi siirtyi sivuun.
Näimme pyörteen edessämme.
Pilvet menevät tuonne.
Voi luoja, onpa iso pyörretuuli.
Näin sen ja ajattelin: "Me lähdemme lentoon."
Voi helvetti. Katso sitä.
Olemme autossa. Se ei ole hyvä.
Minne menemme? Sade… Tuulee niin kovaa.
Minne menemme? Se on ihan lähellä.
Mennään hitto vie…
Alp's-kauppa on lähellä. Meidän pitää päästä sisälle.
Näin Kayleen kännykän kojelaudalla.
Oli tärkeää ottaa se mukaan, joten laitoin sen taskuuni.
Mennään tänne!
Menkää sisään!
Hei, tyypit!
Tulkaa jo!
Tulkaa!
Monipyörteinen tornado havaittiin -
noin kymmenen minuuttia sitten, joten myrsky…
…jatkaa matkaansa itään.
Juoksimme rauhallisen kaupan sisälle.
Tilanne alkaa olla todella huono. Todella, todella huono.
Meidän pitää ehkä suojautua, oikeasti.
Aluksi ihmiset eivät ottaneet meitä vakavasti.
Onko täällä jotain suojaa?
Ai täällä? -Niin.
Meidän pitää mennä kauas kaikesta tästä lasista.
Tiesimme, mitä oli tulossa. Todellinen hirviö lähestyi meitä.
Ihmiset vain haahuilivat.
Onko täällä takahuonetta?
Tämä on…
Kylmähuoneeseen.
Mennään sinne. -Kylmähuoneeseen.
Tämä on vakava juttu. -Kylmähuoneeseen.
Kylmähuone oli hyvä paikka.
Ulko-ovi lennähti melkein auki.
Eric juoksi sulkemaan sen.
Eric, tule tänne.
Mennään kylmähuoneeseen.
Tule tänne. Tänne.
Tänne!
Kerääntykää yhteen. -Tämä ei tiedä hyvää.
Painauduimme rykelmään pakastimen viereen.
Tilanne ei näyttänyt hyvältä.
Kaylee kyykistyi niin alas kuin mahdollista.
Halasin häntä takaapäin.
Eric oli oikealla puolellani, ja Mac takanani.
Kiersin käteni Ericin ympärille.
Muodostimme ihmispainon.
Pullot kilisivät toisiaan vasten.
Rakennus tärisi.
Tilanne alkoi olla pelottava.
Todella pelottava.
Se tuli lähemmäs ja jyrisi yhä kovempaa.
Muistelin tornadoharjoituksia, joita meillä oli koulussa.
Laita pää polvien väliin. Laita kädet niskan taakse.
Ajattelin: "Minun pitää saada ihmiset turvaan."
Siellä oli seitsenhenkinen perhe.
Sanoin: "Teidän pitää mennä wc-tiloihin."
Ne eivät olleet kiinni ulkoseinissä.
Minulle ei ollut tilaa siellä.
Mietin: "Minne menen?"
Muistin varastohuoneen, mutta siinä oli kaksi ulkoseinää,
joten se oli vielä suojattomampi.
Huoneessa oli kaksi nuorta kanssani.
Sementti alkoi murentua jalkojeni alla.
Korvani menivät lukkoon. -Voi hitto.
Paineen muutoksen tuntee korvissa.
Kuulkaa!
Se on päällämme!
Voi luoja.
Sitten kuului valtava pamaus.
Se kuulosti…
Ja seuraavaksi -
kaikki lensi pois.
Edessämme oleva seinä halkesi.
Näin tavaroiden lentelevän silmieni edessä.
Näin puun lentävän ohi.
Näin rekan perävaunun ilmassa.
Auto painautui seinää vasten ja piti sitä pystyssä.
Näin rakennuksen kaikkien osien hajoavan hidastettuna.
Esineet lentelivät, seinät kaatuivat -
ja katto repeytyi irti.
Seinät olivat poissa. Näin suoraan kujalle.
Näin vain tuuliseinämän.
Au! Minuun sattuu!
Voi luoja!
Se oli todella rajua. Ihan kuin joku osoittaisi hiekkapuhaltimella selkääni.
Tavaraa lenteli kirjaimellisesti taivaan täydeltä.
Sitten tuli valkoinen välähdys.
Yksi rakennuksen betoniharkoista -
osui minua päähän.
Päällemme satoi lasia ja soraa.
Ympäriltä kuului…
Kuin tikka osuisi lautaan.
Milloin joku ilmassa lentävistä esineistä lävistää minut?
Sinkoaa kaulaani, tai osuu veljeeni tai Maciin?
Luulin, että kuolen meluun. Se oli niin kova.
Hirveää jylinää.
Tornadon läpi ajaessa auton sisällä lenteli rojua ympäriinsä.
Kivet osuivat meihin.
Lasinsirpaleet osuivat toisiinsa ja viilsivät meitä.
Se vetää ilmaa sisäänsä.
Sanoin: "Laittakaa turvavyöt kiinni."
Ajamme siihen, emmekä ehkä tule ulos.
Pelkäsimme kauheasti kuolevamme.
Me vain huusimme:
"Kaikkivoipa Jumala, kiedo minut valoosi."
"Suojele meitä valollasi."
Se vain voimistui voimistumistaan.
Ja sitten yhtäkkiä -
se lakkasi.
Katsoin ylös -
ja näin kirkkaan sinisen taivaan.
Olimme tornadon silmässä.
En voinut uskoa silmiäni.
"Voi luoja, tuolla näkyy taivasta."
Näin ilmapyörteitä sen keskellä.
Se oli uskomatonta.
Tornadot, joilla on silmä, ovat jättiläismäisiä. Ne ovat hirviöitä.
Olin rauhallisessa hetkessä -
pienessä tunnelissa -
täydellisen kaaoksen ympäröimänä.
Se oli ensimmäinen kerta,
kun minun oli pakko myöntää,
etten voi hallita kaikkea.
Älkää liikkuko! Pysykää alhaalla!
Pysykää alhaalla!
Kun asiat rauhoittuivat silmässä, moni luuli tornadon olevan ohi.
Me tiesimme, että toinen puolisko oli tulossa.
Jatkakaa suojautumista.
Näemme tornikamerasta tornadon maassa.
Jatkamme sen seuraamista.
Tilanne on todella vaarallinen.
Jatkamme myrskyn seuraamista.
Se ei taida osua tv-asemaan.
Kaatuiko puu?
Mennään sisään.
Kaikki maahan!
Se tulee.
Luoja!
Jeesus sentään!
Jos kuulette meitä, jos olemme yhä…
Lähetys katkesi. -Jep.
Lähetys on poikki.
Tilanne on hyvin vaarallinen.
Tornikamera pimeni.
Siihen osui liikaa rojua tai salamanisku.
Tornikameran pimeneminen oli pelottavaa,
koska en voinut kertoa ihmisille, mitä oli tekeillä.
Ovatko ihmiset turvassa? Hakeutuvatko he suojaan?
Yritin hämmentyneenä selvittää, mitä oli tekeillä.
Tunsin auton liukuvan tien yli ja nousevan ilmaan.
Se pyöri sivuttain -
ja sitten se vain sinkosi ilmaan.
Katsoin muita ja hyvästelin heidät katseellani.
Tiesin kuolevani.
Dylan laittoi kädet ympärilleni -
ja piti minusta kiinni.
Tornado repi minut irti hänestä -
ja veti minut ulos autosta.
Lensin tornadon sisällä.
Olin sikiöasennossa ja huusin.
Painovoima häviää, ihan kuin olisi avaruudessa.
Elämäni vilisti silmieni edessä.
Elämässäni on tapahtunut vaikka mitä.
Muistin kaiken ja ajattelin: "Voi luoja."
Hyväksyin kohtaloni ja -
sitten näin valon.
Teini-ikäisenä ajattelin: "Tämä on ylöstempaus."
"Jumala nostaa kansansa ja vie heidät pois."
"Jos tämä on maailmanloppu,
en halua jäädä odottamaan, mitä tapahtuu."
Päästin irti, jotta minut vietäisiin pois.
Tunsin kehoni nousevan irti maasta.
Tunnen veljeni nousevan ilmaan.
En taatusti mene kotiin ilman veljeäni.
Päästin irti viereisestä ihmisestä, kiersin käteni veljeni kaulaan -
ja vedin hänet alleni.
Sitten tunsin tuulen Macin ja minun välissä.
Virtaus imi myös Macia ylöspäin.
Hän piti minusta kiinni niin lujaa kuin pystyi ja oli ilmassa.
Mac.
En tiedä, kauanko jaksan pitää kiinni.
Oli kauhea tunne tajuta,
että yksi meistä ei selviäisi siitä.
Olin täysin rauhallinen sillä hetkellä.
Olin kai valmis.
Sanoimme rakastavamme toisiamme ja odotimme kuolemaa.
Olen tornadossa!
Kuuleeko kukaan? -Jatka vain.
Poliisiin osui.
Vahvistettu tornado maassa. Se siirtyy kaakkoon.
Pataljoona 1 on neuvonut odottamaan ainakin 5–10 minuuttia -
mitä tulee etsintöihin.
Voi luoja!
Olemme elossa!
Olemme hitto vie elossa!
Olemme elossa!
Pienen hetken riemuitsimme: "Olemme elossa!"
Tunne kaikkosi nopeasti.
Mitä teemme?
Mitä hittoa teemme nyt?
Odotamme.
Juostaan! Ei, ei!
Ei, pysy maassa!
Katsoimme ympärillemme,
ja kaikki oli poissa.
Se tuntui maailmanlopulta.
Menen ulos ja näen tuhoutuneen kaupungin.
2,5 kilometriä kumpaankin suuntaan oli vain tyhjää.
Talot olivat tuhoutuneet, ja puut olivat poissa.
Muistan vain huutaneeni.
Luulin ylöstempauksen tapahtuneen,
ja koska olin homo, Jumala ei ottanut minua.
Minun oli löydettävä vanhempani.
En tiennyt, olisivatko he elossa.
Sitten minä vain…
Minun piti vain valmistautua.
Kuuleeko hätäkeskus?
Tarvitsemme kaikkia. Ihmisiä on kuollut ja loukussa.
Soittakaa kaikille.
2-70, tila?
Main South on täysin poissa. Täällä on täysi tuho.
Kokonaisia rakennuksia on poissa, useita loukkaantuneita.
10-4. Yritämme lähettää apua niin pian kuin mahdollista.
Menimme ravintolan keittiöön suojaan odottamaan tornadon iskua.
Uhkaavaa tuhoa ei koskaan tapahtunutkaan.
Ihmettelin, miksei se iskenyt ravintolaan.
Ajattelin ehkä olleeni dramaattinen ja ylireagoin.
Palasimme hotelliimme kadun toisella puolella.
Kännykät eivät toimineet, joten emme saaneet Dougia kiinni.
Laitoin radion päälle.
Pahin painajainen on iskenyt Jopliniin.
Kuulimme, mitä oli tapahtunut -
vain puolen kilometrin päässä.
Tornado kulki Joplinin keskustan läpi.
Se alkoi osavaltion rajalta -
ja raivasi tiensä kaupungin läpi.
Näimme auton saapuvan hotellille.
Se ei edes näyttänyt autolta.
Se näytti kauhuelokuvassa tai sodassa olleelta autolta.
Autosta noussut mies ei ollut kunnossa.
Hän vuoti verta ja…
Hän oli shokissa.
Hän sanoi: "Joplin on poissa."
Talot ovat poissa. Puut ovat poissa.
Autot ovat poissa. Rakennukset ovat poissa.
Silloin tiesin, että tämä oli enemmän kuin olisin voinut ikinä kuvitella.
Joplin tulee tarvitsemaan paljon apua.
Kun tulin kotiin, isä kuunteli radiopuhelinta autotallissa.
Ihmiset kirkuvat ja huutavat. Tarvitsemme sen mahdollisimman nopeasti.
Loukkaantuneita on satoja.
Isä sanoi: "Mene vaihtamaan vaatteet."
Juoksen sisään ja heitän lakkini ja kaapuni pois.
Parissa minuutissa olemme valmiit -
ja hyppäämme isäni työautoon.
Ajamme kohti tornadon reittiä Joplinissa.
Kaylee! Kaylee, missä sinä olet?
Hei!
Kaylee, näen sinut.
Kaylee, voi helvetti.
Tämä on hiton syvältä.
Salamat iskivät maahan ympärillämme.
Ihokarvat nousivat pystyyn.
Se oli aivan hullua.
Hermot riekaleina. Minne menemme?
Minne menemme? Missä talo on? Kuuleeko joku?
Voi luoja, perheemme.
Tornado oli kulkenut suoraan kohti äitini sekä Kayleen ja Ericin vanhempien taloa.
Voi luoja.
Muistimme ajaneemme sinne -
ja että avolavan pitäisi olla pysäköitynä Alp's-kaupan parkkipaikalla.
Lähdimme etsimään avolavaa.
Hei, tyypit!
Eric!
Eric, Kaylee, tulkaa tänne!
Avolava oli yhä siellä, mutta se oli murskana.
Olin pitänyt laukkuni mukanani, joten minulla oli vielä avaimet.
Lähdimme etsimään kotiamme.
Kaikki renkaat olivat puhki.
Ajoimme puhelinpylväiden yli.
Puiden,
sähkölinjojen,
minkä vain ylitse,
koska yritimme päästä perheittemme luo.
En tiedä, miten pääsemme sinne. Tästä ei pääse ajamaan läpi.
I-44:llä on ainakin kaksi kaatunutta puoliperävaunua.
Unohda äskeinen. Useita ajoneuvoja on kaatunut.
Tulen tajuihini. Olen yhä autossa.
Kysyin: "Onko täällä muita? Ovatko kaikki elossa?"
"Sanokaa jotain. Vastatkaa minulle."
Kuulen veljeni sanovan: "Joo, olen elossa."
Sitten Evan sanoo: "Minäkin olen kunnossa."
Mutta… Stevenistä en kuullut mitään.
Minun on päästävä ulos autosta. Minun on löydettävä hänet.
Huudan: "Steven, minun pitää löytää sinut. Sano nimeni."
"Steven!"
"Anna jokin merkki. Sano, että olet täällä."
Silmäni avautuivat ja sulkeutuivat.
Olin tajunnan rajamailla.
Näen Dougin, Evanin ja Dylanin tulevan luokseni.
Ihmettelin: "Miksi he kävelevät ja minä en?"
"Se ei ole hyvä merkki."
Yritin liikkua. Silloin tunsin kivun.
Aloin huutaa.
Kipu oli järjetön.
Se oli älytöntä.
Hän oli aivan palasina.
Voisin vannoa, että näin hänen sydämensä hakkaavan rinnan läpi.
Hankkisimme apua ja pitäisimme hänet hengissä.
Näen valojen lähestyvän mäen huippua.
Seison auton edessä, mutta se ei hidasta.
Ei mitään, ajaa vain ohitseni.
Sitten mäenhuipun yli tulee Chevy,
joka on aivan romuna.
He nousivat autosta heti.
Sanoin: "Haluan nukkua." Dylan läpsii minua naamaan.
Sanoin: "Minä luovutan. Kuolen tähän paikkaan."
Sitten menetin tajuntani.
Valvoja yrittää saada potilasluokittelun järjestettyä.
20. kadun ja Range Linen risteys näytti sota-alueelta.
Kadulla oli ruumiita, rakennuksia oli kadonnut -
ja autoja oli kääntynyt nurin.
Pelkkää tuhoa kaikkialla.
Pyytäkää kaikkia vapaalla olevia apulaisseriffejä tulemaan töihin.
Voitko valita jonkun alueen luokittelua varten?
Kävin ensiapukurssin auttaakseni ihmisiä.
Teimme kaiken voitavamme auttaaksemme.
Olin 18-vuotias, mutta en pelännyt.
En ollut huolissani. Olin siellä isäni kanssa.
Hän sanoi: "Ota sinä tämä alue, ja minä otan tämän."
"Sitten ilmoitamme tiedot eteenpäin."
Kaikkialla näkyi lisää loukkaantuneita.
Muistan, kun joku tuli luokseni valmistujaiskaapu päällään.
Tyttö kysyi: "Keegan, missä perheeni on?"
En vieläkään tiedä, kuka se oli. Hän tunsi minut, koska tiesi nimeni,
ja hänellä oli valmistujaiskaapu.
Hänen kasvonsa olivat veriset, enkä tiedä, kuka se oli.
Olin kävellyt tuntikausia.
Olin aivan järkyttynyt.
Taivas oli hullun värinen.
Maailma tuntui lähes eteeriseltä.
Sitten näen äitini. Hän oli elossa, ja olin niin onnellinen.
Maailmanloppu ei tullutkaan. Perhettäni ei temmattu ylös.
He ovat elossa.
Äitini ja isäni kertoivat, että kotimme tuhoutui kokonaan.
Muistan hänen halanneen minua.
Hän sanoi:
"Olin Targetissa, kun se tapahtui. Olin ostamassa hiusväriä."
Se oli ihan hupsua, mutta sanoin:
"Luojan kiitos, että värjäät hiuksiasi."
"Olen iloinen, ettet ollut kotona ja että olet turvassa."
Kun pääsimme pois Main Streetiltä,
eksyimme.
Tunsimme alueen todella hyvin,
mutta emme tienneet yhtään, missä olimme. Tuttuja paikkoja ei ollut.
Siellä oli pelikenttä.
Muistan, että Kaylee juuttui siihen autolla.
Hän painoi kaasua, ja upposimme hieman.
Minä ja Eric sanoimme: "Menemme työntämään."
Hyppäsimme autosta.
Katsoimme toisiamme ja sanoimme:
"Onko Joplinin keskustassa muka pelikenttä?"
"Missä olemme? Miksi olemme pelikentällä?"
Sitten tajusimme, että olimme koulun harjoituskentällä.
Siis sen koulun, jota kävimme. Olimme siellä.
Emme siis tunnistaneet,
että olimme paikassa, jossa kävimme koulua koko lapsuutemme ajan.
Se veti vakavaksi.
Joplinin lukiossa parveilee yli 2 100 opiskelijaa.
Olen pohtinut paljon tulevaisuutta -
odottaen jotain suurta tapahtuvaksi.
Tänään se tapahtuu.
Oletko kuullut mitään Joplinin lukiosta?
Joplinin lukio on käsittääksemme tuhoutunut.
Uskomatonta. Päättäjäiseni olivat tänään.
Kun tornado-sireenit hälyttävät, ei yleensä tapahdu mitään.
Ajattelin: "Mitään ei tapahdu."
Sinä yhtenä päivänä, kun sanon: "Mitään ei tapahdu…"
Testi: yksi, kaksi, kolme…
Sääkanava, Mike Bettes täällä. Amanda, kuuletko minua?
Joplin on tuhoutunut.
Kerroimme ankarista sääolosuhteista maan keskiosissa.
Tornado on näköjään iskenyt Jopliniin, Missouriin.
Olemme nyt suorassa lähetyksessä.
En ole koskaan nähnyt tällaista.
Olen tyrmistynyt. Voi luoja.
Näky on järkyttävä. Minä…
Näky muistuttaa sitä, mitä näimme viime kuussa…
Anteeksi.
…Tuscaloosassa.
Voi luoja.
Mike, oletko kunnossa?
Näet varmasti kamalia asioita.
Niin, se on…
Näin sen ja ajattelin: "Voi hitto."
Joku sääkanavalta liikuttui ja järkyttyi tuhosta.
Se on aitoa kamaa.
On outoa nähdä se jonkun muualla asuvan silmin.
Voimakas tornado tuhosi suuren osan kaupungista.
Melkein kaikki pyyhkiytyi pois.
Tilanne on vakava, ja asiat etenevät nopeasti,
joten kameroita on vaikea saada paikalle. Teemme parhaamme.
Seuraavana aamuna sain puhelun Fox 5 -asemalta San Diegossa.
He kysyivät, voisinko raportoida tilanteesta,
sillä kansalliset tv-yhtiöt eivät olleet vielä saapuneet Jopliniin.
Muistan miettineeni itsekseni:
"Jos muut toimittajat pystyvät siihen, niin minäkin."
Hyvää iltapäivää, olen meteorologi Chad Crilley -
täällä Joplinin keskustan asuinalueella,
jonka läpi kulki iso kiilatornado.
Se aiheutti laajaa tuhoa.
Seuraavina päivinä hän istui studiossa kanssani.
Chad sai käytännön kokemusta -
juuri siitä, mitä teemme tornadokujalla.
Silloin tiesin, että Chadista tulee vielä stara.
Kiitos, Wolf. Aloitamme täältä Joplinista.
F5-luokan tornado kynti maata lähes kymmenen kilometrin matkalta.
Tornadon jälkeen kaikki puhuivat Joplinista.
Myrsky runteli Joplinia Missourissa.
Näyttää aivan maailmanlopulta,
ja huonon sään odotetaan jatkuvan huomenna.
Toimittajia tuli paikalle kaikkialta maailmasta.
Jotkut talot tuhoutuivat täysin.
Viranomaiset ovat julistaneet hätätilan.
Mediahuomio oli rankkaa. Kaikkialla oli kameroita.
Aivan kuin selässäni olisi maalitaulu,
jossa lukee: "Kuvatkaa häntä."
Sanotko ja tavaatko nimesi?
Olen Cecil Cornish. C-E-C-I-L, C-O-R-N-I-S-H.
Kuinka vanha olet? -17.
Oletko lukiossa? -Olen.
Niin.
Kun kaikki heittivät lakkinsa ilmaan, ajattelin: "Vau, tein sen."
En olisi uskonut, että valmistujaispäivästäni -
tulee eräs Joplinin traagisimmista päivistä.
Se oli rankkaa.
En tiedä, onko ystäväni Will Norton…
Hän on kadoksissa. Se on rankkaa. Mutta…
Joten…
Matkapuhelinverkko oli epävakaa.
Ihmiset tekstailivat ja kyselivät: "Hei, oletko kunnossa?
Silloin tajusin, ettei Willistä tiedetty mitään.
Hei, palasin juuri Los Angelesista pitkän viikonlopun vietosta.
Tässä on Will Norton, 18-vuotta.
Olen lukiossa, vaikka kukaan ei usko sitä.
Näytän opiskelijakorttini.
Hän oli YouTube-tähti,
jonka videoilla oli yli 1,5 miljoonaa katselukertaa.
En pysty nukkumaan. Olen liian hyvällä tuulella,
enkä edes tiedä miksi.
Hän katosi sunnuntaina, kun tornado osui hänen autoonsa.
Voitko sanoa nimesi? -Tracey Presslor.
Ja me puhumme…
Veljenpojastani Will Nortonista. -Hän oli tulossa kotiin päättäjäisistä.
Niin. Sireenit soivat ja kaikki yrittivät päästä suojaan.
Will ajoi, ja veljeni oli matkustajan paikalla.
Tornado nappasi auton ja nosti sen ilmaan.
Veljeni kurkotti sivulle ja piti kiinni pojastaan,
ja Will alkoi siteerata Raamattua hokien jakeita toisensa perään.
Tornado kirjaimellisesti veti hänet kattoluukun läpi -
veljeni pitäessä hänestä kiinni.
Nähdessäni kaikkien yhteiset ponnistelut,
elättelin toivoa siitä, että löydämme vielä Willin.
Ihmiset etsivät häntä päiväkausia yrittäen selvittää, missä hän oli.
Uskomme, että hän on yhä jossain,
mutta meitä huolestuttaa tornadon pyörretuuli,
joka on voinut viedä hänet paljon korkeammalle ja kauemmas.
Pyytäisinkin ihmisiä aina Joplinista -
Springfieldiin ja Nevadaan, mihin tahansa,
tarkistamaan peltonsa ja katsomaan puihin.
Ei vain veljenpoikani takia. Paljon ihmisiä on kadoksissa.
Erittäin harvinaista kudokseen tunkeutuvaa sienitautia nimeltä tsygomykoosi -
on havaittu tornadon uhreissa Joplinissa, Missourissa.
Terveysviranomaisten mukaan syynä voi olla ilmassa lentänyt roju.
Kahdeksan ihmistä on saanut harvinaisen sienitaudin,
ja kolme heistä on kuollut.
Steven oli koomassa.
Hänellä oli lihaa syövä sienitauti, joka tappoi ihmisiä.
Se söi hänen luitansa, ihoansa ja lihaksiansa.
Se repi hänet palasiksi.
Infektio aiheutuu altistumisesta -
maaperässä ja lahoaineksessa elävälle sienelle.
Tornado kulki pitkän matkan täällä Ozarkvuorien alueella.
Olisi ollut lähes ihme, jos jotain tällaista ei olisi tapahtunut.
Sienitauti leviää erittäin nopeasti.
Musta kuollut kudos on poistettava.
Stevenillä oli noin viiden prosentin mahdollisuus selviytyä.
Pelkäsin menettäväni ystäväni, joka taistelee hengestään.
Koomassa näin aivan hullua unta.
En tiennyt, oliko pääni irti -
ja oliko se yhä elossa jossain, koska en tuntenut kehoani.
Synkkä muistutus maan sisäisistä voimista, jotka odottavat poispääsyä.
Tuntui, kuin olisin odottanut pääsyä jonnekin,
mutta odotuspaikka oli kuin helvetti.
Ajattelin: "Tämä ei ole totta. Minun pitää päästä pois."
Se on todella harvinaista. En ole nähnyt tapausta yli 30 vuoteen.
Äiti ja isä puhuivat lääkärille kuin en olisi ollut paikalla.
Tuntui silti hyvältä kuulla heidän äänensä.
Vanhempani erosivat, kun olin yhdeksän.
Muutimme pois, ja se koitui isäni tuhoksi.
Hän alkoi taas käyttää huumeita ja menetti työnsä ja talonsa.
Lähdin kotoa 12-vuotiaana.
Sohvasurffailin ystävien luona.
Halusin tavallista perhe-elämää.
Pysyvää kotia, illallisia, kaikkea sellaista tavallista.
Unessani lääkäri sanoi: "Emme voi käyttää enempää resursseja poikaanne."
"Meidän on annettava periksi."
Säikähdin, koska en voinut puhua.
Ajattelin: "Haluan elää."
Heräsin, ja ulkona paistoi aurinko.
Hengitin ulkoilmaa ensimmäistä kertaa, ja se oli mieletöntä.
Tajusin, etten enää nähnyt unta.
Koomasta herääminen tuntuu siltä, kuin olisi ollut 100 vuotta ruumisarkussa,
ja Jumala antaa tilaisuuden olla taas elossa.
Se tuntuu hauraalta. Se on -
kuin olisi vauva.
Se sattuu kovasti.
Äiti ja isä tulivat huoneeseen itkien.
Isä sanoi: "Tiesin, että hän selviää."
En ollut koskaan nähnyt Evanin itkevän.
Kun hän ja Dylan tulivat ensimmäistä kertaa käymään,
Evan alkoi itkeä. Yritin piristää häntä.
Kysyin: "Itketkö sinä?"
Hän vastasi: "Oletko aika huonossa jamassa, veli."
Sienitauti valtasi minut.
Minusta leikattiin pieni pala, eikä tauti enää palannut siihen kohtaan,
joten he alkoivat leikellä minua kaikkialta.
Kylkiluuni, osa keuhkoistani, maksani.
Oikea nänni on poissa.
Lisäksi he poistivat palan sydämestäni.
Niitä lukuun ottamatta -
kroppa on ihan biitsikunnossa.
Tiedäthän?
Pelkäsin monta kertaa menettäväni poikani.
On ihme, että hän selvisi tästä.
Haluan vain mennä kotiin ja asettua aloilleni.
Palata normaaliin elämään.
Isäni auttoi minua paljon koko neljän kuukauden sairaalajakson ajan.
Hän oli siellä joka päivä.
Muuta ei oikeastaan tarvitse kuin rakkautta.
Perhe on elämässä tärkeintä.
En ollut tukeutunut perheeseeni ennen tornadoa.
Tajusin tarvitsevani heitä, ja tällä kertaa he olivat tukenani.
Se lähensi minua ja isääni.
On uskomatonta, miten vahva se side on, kun sitä tarvitsee.
Päivä on tunteikas Steven Weersingille, joka tunnetaan kävelevänä ihmeenä.
Lehdistö kutsui minua Ihmepojaksi.
En oikein ymmärtänyt, mitä se tarkoitti,
sillä en pitänyt itseäni ihmeenä.
Vaatii minun kaltaiseni kestää tämä.
En ole yllättynyt.
Yllätys, paskiaiset.
Ihmiset sanoivat, että tosielämä on syvältä.
En tiennyt, että 15 minuuttia valmistumisen jälkeen -
tosielämä iskisi meihin ja koko vuosikurssiimme.
Se iski meihin ja minuun täysillä.
Will Nortonin etsinnät ovat ohi.
Ruumis löydettiin lammesta läheltä paikkaa,
jossa tornado käänsi Willin auton nurin.
Voi luoja, hän oli vuosikurssilla 2011. Niin paljon muistoja.
Niille, jotka eivät tiedä, Willillä oli YouTube-kanava.
Siellä on paljon videoita,
jotka kertovat Willin elämästä ja hänen elämänhalustaan.
Will kertoi, että hän oli saanut stipendin elokuvakouluun Kaliforniaan.
Olin todella ylpeä hänestä.
Hän halusi olla uusi Steven Spielberg.
Emme olleet läheisiä ystäviä,
mutta kun hän kertoi minulle unelmistaan, minäkin aloin unelmoida.
Näytän, kuinka paljon ihmisiä täällä on. Hullua.
Hän piti isot Halloween-juhlat viimeisenä kouluvuotena.
Ne olivat luultavasti kaikille yksi vuoden kohokohdista.
Hänellä oli mieletön nauru. Voin kuulla sen päässäni.
Heippa, tyypit.
Hän tarkoitti aina hyvää.
WILL NORTONIN MUISTOKSI
Tornado vaikutti kaikkiin.
He menettivät joko rakkaansa, ystävänsä tai kotinsa.
Kukaan ei selvinnyt vahingoittumattomana.
Vanhempieni talo tuhoutui, mutta perheemme olivat kunnossa.
Haluan vain tulla tupakalle tähän, missä seisoimme.
Tässä me olimme.
Käperryimme tähän. -Juuri tähän.
Tunnen kiitollisuutta.
Syyllisyyttä.
Miksi me selvisimme -
ja monet muut eivät, etenkään lapset.
Olimme onnekkaita.
Juoksimme tähän, hyppäsimme alas ja juoksimme tuonne.
Hitto vie.
Olen kuullut traumaperäisestä stressihäiriöstä -
ja minulla on vähän epävakaa olo, jos tiedät mitä tarkoitan?
Niin käy aina, kun puhun siitä.
Ihan hullua.
Tornadon jälkeisenä kesänä koko yhteisö-
teki kovasti töitä palatakseen takaisin normaalielämään.
LUKIO
Koulun nähdessäni ajattelin:
"Olimme tuon koulun viimeinen luokka."
"Olimme viimeiset tuosta rakennuksesta valmistuneet."
Nuo seinät ja käytävät,
kaikki muistot ovat poissa.
Sen jälkeen mitä olette tehneet ja saaneet kestää,
jalkapallokentällä ei voi tapahtua mitään,
mistä emme selviäisi, jos pysymme yhdessä.
Eikö niin? -Kyllä, sir!
Joplin Eagles!
Yhteisö oli innoissaan ensimmäisestä kotiottelusta.
Joplin Eagles!
EAGLESIEN KOTIKENTTÄ
Jalkapallokenttä ei kärsinyt tornadosta.
Kävelin sisään ja muistan sen ylpeyden tunteen,
kun näin täpötäyden katsomon.
Sellaista en ollut aiemmin nähnyt peli-iltoina.
Ajattelin: "Hitto vie!"
Halusin laittaa kypärän päähän ja pelata.
Joplinin lukion Eaglesit!
Yhteisömme koki jotain todella ikävää.
Hyvä, Eagles!
Monille olisi ollut helppo lähteä muualle.
Joplin rakentuu kaivostyöläisten yhteisölle.
Ihmiset tarttuivat moottorisahaan ja selviytyivät siitä.
Se kertoo paljon Joplinista.
Maali Joplin Eaglesille!
Oli hienoa nähdä se avun määrä, jota saimme jälleenrakentamiseen.
Arviolta 300 000 vapaaehtoista eri puolilta maata tuli apuun.
Alueen koululaiset jatkoivat koulunkäyntiä heti seuraavana päivänä.
Joplinin lukio on jälleen avattu… -Tervetuloa.
…kauppakeskuksessa.
Vaikka viimeisenä vuotena koulussa oli eri kuppikuntia,
koimme yhteisöllisyyttä, joka oli tosi siistiä.
Elämän vahvimmat siteet luodaan silloin,
kun kaikki ympärillämme on rikki.
Joplinin asukkaat ja vuonna 2012 valmistuvat,
tie on ollut raskas ja päivä on ollut pitkä,
mutta meillä on huominen,
joten jatkamme matkaa.
Jatkamme matkaa yhdessä.
Yleensä presidentti ei osallistu päättäjäisiin.
Mieletöntä. Se merkitsi todella paljon.
Aloittaessanne uutta lukua elämässänne suurin toiveeni on,
että Joplinin henki on mukananne -
kaikkialla minne menette -
ja kaikessa, mitä teette.
Olette muistutus siitä,
ettei meidän tarvitse kulkea tätä tietä yksin.
Meidän ei odoteta kohtaavan vastoinkäymisiä yksin.
Onnittelut. Jumala siunatkoon teitä.
Jumala siunatkoon vuoden 2012 vuosikurssia.
Jumala siunatkoon Yhdysvaltoja.
Cecil Cornish.
En voisi olla ylpeämpi teistä.
Haluan kätellä niin montaa kuin mahdollista. Okei?
Kiva tavata. Olen ylpeä teistä.
Kiitos.
Mukava tavata.
17-vuotiaana olin huolissani valituksi tulemisesta,
mutta tärkeintä on valita itse itsensä.
Nyt kun olen vanhempi, olen avoimesti homo.
Vedän tukiryhmää queer-ihmisille,
joista luultavasti tuntuu samalta kuin minusta lapsena.
Kotikaupungissani varttuminen ja asuminen oli pahinta, mitä tiesin.
Mutta nyt asun täällä -
ja rakastan Joplinia.
Rakastan Joplinia todella paljon.
Kaikelle, mitä tein elämässäni ja mitä jouduin kokemaan,
oli varmaan syy.
Isi!
Isäksi tuleminen on parasta maailmassa.
Se tuntuu tosi hyvältä,
koska en uskonut, että minusta tuntuisi koskaan siltä.
Tajusin: "Se on puuttunut. Sitä tarvitsin."
Haluan antaa heille kaiken, mitä minulla ei ollut,
ja enemmän.
Lapseni pitävät minua supertähtenä.
Rakastan heitä kaikkia.
Tornadon jälkeen -
itseluottamukseni moninkertaistui.
Anna tulla vaan.
Aloitin työssäni roolissa, joka vei minua uusiin paikkoihin,
matkustin lentäen, ajoin isoissa kaupungeissa ja tapasin uusia ihmisiä.
Sellaista en olisi tehnyt,
ellen olisi kokenut Joplinin tornadoa.
Anna tulla vaan…
En pelkää enää mitään.
Hei.
Kiva nähdä, sisko. -Hyvä nuotio.
Kiitos. -Hyvää työtä.
Voisin sanoa, että Mac auttoi, mutta mehän tunnemme Macin.
Kokemus, jonka jaamme,
Kaylee ja minä ja hänen veljensä…
Tulemme aina olemaan läheisiä sen takia.
Kuulostaa kliseeltä, mutta kannattaa -
arvostaa toisten kanssa vietettyä aikaa.
On ihmisiä, joita en enää koskaan nähnyt sen päivän jälkeen.
Luontoäidin kanssa ei pelleillä.
Kunnioitan häntä.
Hän on pelottava.
Se on varmaa.
OMISTETTU NIILLE 161 IHMISELLE, JOTKA MENETTIVÄT HENKENSÄ 22.5.2011 -
SEKÄ JOPLININ ASUKKAILLE.
ILMASTON GLOBAALI LÄMPENEMINEN LISÄÄ SÄÄN ÄÄRI-ILMIÖITÄ,
JOILLA VOI OLLA KATASTROFAALINEN VAIKUTUS YHTEISÖIHIN.
Tekstitys: Mervi Haavisto