Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
‫היינו תלמידי מחזור 2011 בתיכון ג'ופלין,‬
‫והתכוננו לטקס הסיום שלנו.‬
‫סופת טורנדו משתוללת ברחבי הארץ.‬
‫טורנדו אלים החריב את טוסקלוסה, אלבמה.‬
‫בעולם שלא חסרים בו אסונות טבע,‬
‫יש כעת סימנים שמעידים על סוף העולם.‬
‫רוב האנשים שלמדו איתי חשבו שקץ העולם יגיע.‬
‫הטורנדו הקטלני השני בגודלו בתולדות ארה"ב.‬
‫יותר מ-300 טוויסטרים.‬
‫אז קראנו לעצמנו "מחזור האפוקליפסה".‬
‫קמפינג אומר שרמזים מתמטיים מהתנ"ך‬ ‫מצביעים על ה-21 במאי.‬
‫רוב האנשים חשבו שזה מגוחך.‬
‫"קנו את העיתון‬ ‫גם אם זה הדבר האחרון שתעשו".‬
‫הדבר האחרון.‬ ‫-כולם מדברים על זה.‬
‫החלטנו להיפגש באותו לילה.‬
‫שלוש דקות לשיגור.‬ ‫-חמש, ארבע, שלוש, שתיים, אחת.‬
‫- סוף -‬
‫אנחנו עדיין בחיים!‬
‫מלחיץ קצת לחשוב שכולנו חגגנו את החיים‬
‫עשרים וארבע שעות‬ ‫לפני שקרה הדבר הכי גרוע שיכול לקרות.‬
‫זה טורנדו.‬
‫לאן נלך? הוא ממש קרוב.‬
‫אלוהים!‬
‫קדימה! תיכנסו!‬
‫- טוויסטר: בעין הסערה -‬
‫נבואות בנוגע לסוף העולם באו והלכו.‬
‫סוף העולם לא הגיע ב-21 במאי.‬
‫- עשרים ושתיים במאי -‬
‫קמפינג הבהיר שיום דין רוחני…‬
‫היום התחיל די קשה.‬
‫התעוררתי עם חמרמורת קשה במיוחד.‬
‫קיימנו מסיבה ענקית שקראנו לה‬ ‫מסיבת ה"נשארים בחיים".‬
‫העולם ייגמר. הוא יפסיק להתקיים.‬
‫וחשבנו שפשוט נשתה עד למחרת היום.‬
‫מאק סבל מחמרמורת.‬
‫אני רציתי פיצה שמנונית אבל הוא לא הסכים.‬
‫היא מכוונת?‬
‫מה?‬ ‫-היא מכוונת?‬
‫לא לגמרי.‬ ‫-בסדר.‬
‫אני ומאק יצאנו.‬
‫התחברנו בזכות המוזיקה.‬
‫אבל מאק התעניין מאוד במזג האוויר,‬ ‫וחשבתי שזה ממש חמוד.‬
‫אמרתי, "בסדר".‬
‫ג'אניס הוף עם פרטים נוספים.‬ ‫ג'אניס, בוקר טוב.‬
‫לא קורה הרבה כרגע, אבל יש את כל התנאים.‬
‫התנאים המושלמים, למרבה הצער,‬ ‫בעונה זו של השנה להתפתחות טורנדו.‬
‫יצאתי החוצה,‬
‫וכשהרמתי מבט, ראיתי שמיים כחולים מכל עבר.‬
‫הייתה רק סופה אחת יחידה מכיוון מערב.‬
‫היה שם ענן קומולונימבוס ענקי.‬
‫אבל החלק העליון שלו היה‬ ‫כל כך גבוה באטמוספרה‬
‫שאי אפשר היה לראות את הקצה שלו.‬
‫זה היה סימן ברור לכך‬ ‫שמדובר בסופת רעמים עזה.‬
‫אני מניח שטכנית, הייתי רודף סופות חובבן,‬
‫כי רדפתי אחרי הרבה סופות.‬
‫אבל מעולם לא ראיתי דבר כזה.‬
‫זה פשוט הדהים אותי. הדהים אותי.‬
‫מאק העלה את המכ"ם.‬
‫אני זוכרת שהוא הצביע ואמר,‬
‫"אם יש משהו שיתפתח לטורנדו,‬ ‫זה יהיה ענן כזה."‬
‫שאלתי את קיילי ואת אחיה,‬ ‫"היי, רוצים לבדוק את זה?"‬
‫זה היה ברור באותו רגע.‬ ‫לא היה צריך לדבר אפילו.‬
‫"כן, קדימה."‬
‫ב-22 במאי, 2011, אימא שלי ואני טסנו‬
‫מסן דייגו, קליפורניה, לג'ופלין, מיזורי.‬
‫- צ'אד -‬
‫הייתי שונה מילדים אחרים.‬
‫הרבה ילדים שיחקו פוטבול או כדורגל,‬ ‫או צפו בסרטים מצוירים.‬
‫אני רציתי לצפות רק בערוץ מזג האוויר‬
‫או לדווח עליו בעצמי.‬
‫צ'אד קרילי מדווח בשידור חי‬ ‫מביג בר, קליפורניה,‬
‫ויורד כאן שלג כבד.‬
‫מזג האוויר הסוער‬ ‫ממשיך להכות בדרום קליפורניה.‬
‫אתה מרגיש כמו כוכב על?‬
‫בגיל תשע נהפכתי לילד-שדרן‬ ‫ואחר כך לנער-שדרן.‬
‫בוקר טוב, כולם. הביטו בזה.‬ ‫אנחנו מתחילים הבוקר…‬
‫כנראה ידעתי כבר על מזג האוויר‬ ‫יותר משרוב האנשים זקפו לזכותי.‬
‫התעניינתי במיוחד בסופות טורנדו.‬
‫אתה צריך להשיג אותו.‬ ‫-אני יודע מה אני עושה.‬
‫כשצפיתי לראשונה ב"טוויסטר",‬
‫זה התחבר לסקרנות שלי‬
‫בנוגע למה שצריך לקרות‬ ‫כדי שיתפתח טורנדו גדול ואלים.‬
‫אבל בנוסף, איך יהיה‬ ‫לחוות את זה באופן אישי.‬
‫הטמפרטורות יהיו בסביבות 20 מעלות היום.‬
‫כמו שאמרתי, יום ממש יפה.‬
‫השתעממתי קצת ממזג האוויר של סן דייגו.‬
‫תמיד חלמתי לדווח על מזג האוויר‬ ‫במקום שיש בו מזג אוויר.‬
‫רציתי להגיע לאזור במערב התיכון‬ ‫שמכונה "סמטת הטורנדו".‬
‫המקום הזה רגיש לסופות טורנדו‬ ‫יותר מכל מקום אחר בעולם‬
‫בגלל תנאי הסביבה שם.‬
‫אוויר חם ואוויר קר נפגשים‬
‫וגורמים לסחרורים חזקים מאוד‬ ‫שמייצרים סופות טורנדו.‬
‫בלי לספר לאימא שלי,‬
‫שלחתי מיילים‬ ‫לכמה חזאי טלוויזיה במערב התיכון.‬
‫קיבלתי תשובה אחת.‬
‫טוב, מתברר שזהו ערב קודר מאוד ברחבי האזור,‬
‫ואנחנו רואים סופות רעמים במרכז טקסס.‬
‫מי שענה לי היה דאג הדי‬ ‫מערוץ "קואם" בג'ופלין.‬
‫יהיה סוער למדי אחרי חצות.‬
‫צ'אד אמר שהוא רוצה להגיע ל"סמטת הטורנדו"‬ ‫ולצפות בעבודה שנעשית.‬
‫הוא אפילו שלח סרטונים.‬
‫אחרי חודשים של תכנון,‬ ‫תחנת מזג האוויר של קיי-פי-פי-אר-אל-איי.‬
‫היה לו אולפן במוסך.‬
‫כאן החזאי צ'אד קרילי שמדבר איתכם…‬
‫ראיתי שצ'אד רציני.‬ ‫אבל מפני שהוא היה בן 13,‬
‫הייתי חייב לומר,‬ ‫"אני צריך לדבר עם אימא שלך".‬
‫הייתי מבולבלת קצת. חשבתי, "מי הבחור הזה?‬
‫"ואיפה זה ג'ופלין?"‬
‫צ'אד רמז שהוא רוצה לנסוע לבד,‬
‫ואמרתי, "זה לא יקרה. אני נוסעת איתך".‬
‫היסטורית, הסופות הגדולות אצלנו‬ ‫מתרחשות במאי,‬
‫אז אמרתי שב-22 עד ה-24 במאי,‬ ‫מזג האוויר אצלנו יהיה סוער,‬
‫והם הזמינו כרטיסי טיסה.‬
‫צ'אד ישב ליד החלון, והוא הביט בי‬
‫ואמר, "אימא, מזג האוויר ממש מוזר כרגע".‬
‫התחלנו לרדת לעבר ג'ופלין‬ ‫והטיסה נהפכה לקופצנית למדי.‬
‫גבירותיי ורבותיי,‬ ‫אנחנו עוברים דרך אזור סוער. הקברניט…‬
‫צ'אד אמר לי שבבית המלון יש מקלט נגד סופות.‬
‫וכשהוא אמר את זה,‬ ‫חשבתי, "על מה לעזאזל אתה מדבר?‬
‫"מקלט? לאן אנחנו נוסעים?"‬
‫מזג האוויר היה נפלא באותו יום ראשון.‬
‫יצאתי מהכנסייה, רחצתי את המכונית שלי‬
‫וחשבתי, "כל כך נעים בחוץ".‬
‫- סיסל -‬
‫ג'ופלין…‬
‫ג'ופלין היא מקום מעניין.‬
‫ג'ופלין הוא כמו האבזם של חגורת התנ"ך,‬ ‫לא רק החגורה.‬
‫מספר הכנסיות גדול יותר‬ ‫ממספר סניפי ה"מקדולנד'ס".‬
‫ב-2011, הייתי בשנה הראשונה בתיכון.‬
‫ישבתי עם הילדים הנוצרים.‬
‫כך הסתרתי שאני גיי. תראו אותי.‬
‫טוב, זה מה שקרה לפנים של הולי.‬
‫נכון שהיא נראית מעולה?‬
‫לא. השפתון הזה, באמת?‬
‫היה לי שיער כמו לג'יי. סי. שאזיי‬ ‫מ"אן סינק" או משהו כזה. ממש.‬
‫אני אוהב את ישו, ואני אוהב את אלוהים,‬
‫אבל לא ידעתי אם החסידים שלו אהבו אותי.‬
‫התעמרו בי בבית הספר.‬
‫בנות היו כותבות "קוויר" על פתקים‬ ‫ומשליכות לעברי.‬
‫הילדים היו ממש מרושעים.‬
‫תמיד חשבתי, "מתי אלוהים יבוא לקחת אותי?"‬
‫כי שנאתי להיות פה.‬
‫כאן חדשות קיי-זי-אר-ג'י‬ ‫עם צ'אד אליוט וג'וש מארש.‬
‫טקס הסיום של תיכון ג'ופלין יתקיים אחה"צ‬ ‫באוניברסיטת סאות'רן סטייט.‬
‫זהו יום גדול לבוגרים.‬
‫עמדתי לסיים את לימודיי.‬
‫- קיגן -‬
‫כולם עמדו להתפזר ולעבור לשלב הבא בחייהם,‬
‫אז הייתי נלהב.‬
‫בתיכון ג'ופלין היו כל מיני חבורות.‬
‫אני הייתי בקטגוריית הספורטאים.‬
‫יותר מ-2,100 תלמידים‬ ‫התרוצצו במסדרונות תיכון ג'ופלין.‬
‫עם כל כך הרבה תלמידים, קשה להאמין‬
‫שמישהו מהם יכול‬ ‫להגיע לפסגת סולם הפופולריות,‬
‫אבל ההבדלים החברתיים היו ברורים מאוד.‬
‫זהו סיפורם של התלמידים‬ ‫הפופולריים ביותר בתיכון ג'ופלין.‬
‫היי, חבר'ה, אני ויל נורטון.‬
‫לוויל, שהוא חבר ממש טוב,‬ ‫היה ערוץ "יוטיוב",‬
‫"וילדביסט" וכמה מספרים.‬ ‫לא יודע, לא צפיתי בו.‬
‫לא הייתי מעריץ. הייתי חבר שלו.‬
‫אבל ויל הציג אותי בסרטון אחד.‬
‫יש לנו את קיגן, הספורטאי רודף הנשים.‬
‫זה… אני לא יודע.‬
‫ויל הציג אותי כספורטאי רודף נשים,‬
‫ואני מניח שכך נתפסתי אז, ואולי באמת הייתי.‬
‫אני בתיכון. אני לא צריך להתחייב‬ ‫ולהיות רק עם מישהי אחת.‬
‫תופס שגובהו 1.83 מטרים, 90 ק"ג, בוגר,‬
‫מספר 85, קיגן הנרי!‬
‫הבנות בהחלט התעניינו בקפטן קבוצת הפוטבול.‬
‫אהבתי לשחק.‬
‫תאורת המגרש,‬
‫סמל העיר על החולצה, זה עושה לך משהו.‬
‫לא רציתי ללכת לטקס הסיום.‬ ‫חשבתי שזה סתם מוגזם.‬
‫אחת האחיות שלי ירדה עליי‬ ‫כי החולצה שלי הייתה מקומטת.‬
‫אמרתי, "אני לא צריך לגהץ אותה.‬ ‫בואו נלך כבר".‬
‫הסופות מגיעות תמיד מכיוון מערב,‬
‫אז נסענו לאזורים פתוחים יותר בכיוון קנזס.‬
‫סופות רעמים רבות לא מפתחות טורנדו,‬
‫אבל כשהתנאים מושלמים, זה קורה.‬
‫ככל שסופת הרעמים חזקה יותר,‬ ‫כך הסחרור חזק יותר.‬
‫זה נקרא מזוציקלון.‬
‫ברגע שזה מגיע לנקודה מסוימת, נוצר טורנדו.‬
‫זה כמו קסם.‬
‫זה עוצר נשימה.‬
‫רוב סופות הטורנדו מתפתחות‬
‫באזורים המישוריים ממזרח להרי הרוקי.‬
‫כמי שגדלה ב"סמטת הטורנדו",‬ ‫סופות טורנדו הן עניין שגרתי.‬
‫כל שנה שומעים אזעקות טורנדו,‬
‫אבל אף אחד לא עשה מזה עניין.‬
‫בדרך כלל, זה בסך הכול פוגע בכמה פרות בשדה.‬
‫קיילי ואחיה אריק יצאו איתי להרבה נסיעות‬
‫כדי לצפות בסופות.‬
‫היינו מאזינים למוזיקה ונוסעים.‬
‫מאק הוא ההפך הגמור ממני במובנים רבים.‬
‫ריתק אותי לשאול אותו, "על מה אתה חושב?"‬
‫והתשובה, בכנות גמורה, הייתה, "כלום".‬
‫כאילו, "איך זה יכול להיות?‬ ‫איך אפשר לא לחשוב על כלום?"‬
‫בראש שלי התרוצצו מחשבות שונות כל הזמן,‬
‫אבל למדתי איך להשתיק אותן.‬
‫הבי מטאל.‬
‫זה בפנים שלך,‬
‫וזה מאפשר לי להתנתק מהראש שלי.‬
‫בדיוק סיימתי תואר ראשון במתמטיקה,‬ ‫במתמטיקה חישובית,‬
‫בטכנולוגיית מידע ובמדעי המחשב.‬
‫אבל היה לי קשה בגיל צעיר יותר לרכוש חברים.‬
‫אני מניחה שתמיד סבלתי מחוסר ביטחון עצמי.‬
‫ניסיתי לשהות בחברת אנשים‬ ‫שגרמו לי להרגיש בנוח ובטוחה.‬
‫אחי אריק ואני…‬
‫בפשטות, הוא חבר קרוב שלי,‬
‫ומאק עזר לי להירגע.‬
‫כשהתקרבנו לקנזס,‬
‫עצרנו בתחנת דלק על הגבול‬
‫וצפינו בסערה.‬
‫היינו במרחק כמה ק"מ מג'ופלין.‬
‫הוצאנו את המצלמות שלנו‬
‫כדי לתעד כל דבר שיקרה.‬
‫הייתי מכור לאדרנלין, אני מניח.‬ ‫תמיד חיפשתי ריגושים.‬
‫לא ידעתי מספיק לגבי מה שעשיתי.‬
‫זה היה קצת חסר אחריות מצדי,‬
‫אבל אני חושב שזה היה מלהיב.‬
‫זאת תמיד הייתה הרפתקה.‬
‫מפני שהיו כל כך הרבה בוגרים‬ ‫בתיכון ג'ופלין,‬
‫אי אפשר היה לקיים את הטקס בתיכון.‬
‫אז הטקס התקיים באוניברסיטת סאות'רן סטייט‬
‫בפאתי העיר.‬
‫גבירותיי ורבותיי, הצטרפו אליי כשאנו מקבלים‬
‫את מחזור 2011 של תיכון ג'ופלין.‬
‫אנחנו מבקשים לכבות טלפונים ניידים‬
‫כדי שכולם יוכלו ליהנות מהטקס.‬
‫אני רוצה להציג את חברי…‬
‫הסתמסתי עם ויל, וצחקנו על הנואמים,‬
‫ודיברנו על כל דבר חוץ מהטקס.‬
‫תודה לכם, מחזור 2011.‬
‫"שיזדרזו כבר. מתי נעוף מכאן?"‬
‫כי היינו משועממים בטירוף.‬
‫לאחרונה, חשבתי רבות על העתיד‬
‫ועל מה שמצפה לנו.‬
‫עד עכשיו, ידעתי היכן אהיה בעוד עשר שנים.‬
‫כאן בג'ופלין, מיזורי, הולך לבית הספר,‬ ‫ומחכה שמשהו גדול יקרה.‬
‫המשהו הגדול הזה קורה היום.‬
‫תודה.‬
‫"ניוז טוק", קיי-זי-אר-ג'י.‬
‫תנאי טורנדו עד 21:00 הערב.‬
‫יש סיכון מוגבר לסופות טורנדו‬ ‫וסופות רעמים מסוכנות.‬
‫הלכתי לעבודה אחרי הצוהריים באותו יום‬ ‫בגלידריית פרוזן יוגורט,‬
‫"צ'רי ברי".‬
‫- הרבה טעמים, המון תוספות -‬
‫היה לחץ בעבודה,‬
‫ואני זוכר שחשבתי לעצמי,‬
‫"אין כמו לאכול פרוזן יוגורט בתנאי טורנדו."‬
‫בזמנו, אנשים לא נלחצו מסופות‬ ‫עד לרגע שהתפרסמה התראה,‬
‫אבל בכל פעם שמזג האוויר היה גרוע,‬ ‫חשבתי שזה סוף העולם.‬
‫אני יודע שזה נשמע מטורף,‬ ‫אבל כך דיברו על זה בכל מקום בזמנו.‬
‫עשו על זה סרטים, כמו "2012".‬
‫זוהי "ההתעלות". ההגונים נלקחו לגן עדן…‬
‫אפילו ב"משפחת סימפסון"‬ ‫התבדחו על "ההתעלות".‬
‫ובכנסייה אמרו לנו שזה מתקרב.‬
‫הדבר שהכי הדאיג אותי היה להישאר מאחור.‬
‫הרבה מתנאי הטורנדו מתקיימים.‬
‫תנאי הטורנדו מופיעים באדום,‬
‫תנאי סופות רעמים מופיעים בצהוב.‬
‫השעה הייתה 16:20.‬
‫שמעתי חריקה.‬
‫זה היה הרגע הראשון שחשבתי בו,‬
‫"הדיבורים על תנאי טורנדו‬ ‫עלולים להיות די רציניים."‬
‫- רחוב מיין דרום -‬
‫- דונאטס טריים -‬
‫אחרי שנחתנו ונסענו למלון,‬
‫סימסתי לדאג והודעתי שהגענו בשלום.‬
‫אבל להפתעתי, הוא לא ענה.‬
‫חשבתי שזה מוזר קצת‬
‫כי דאג תמיד ענה מהר מאוד.‬
‫- פתוח -‬
‫מצאנו מקום לאכול בו ארוחת ערב.‬
‫וכשנכנסנו, הרוח הייתה קלילה מאוד‬
‫ולא שמענו ציוץ של ציפורים.‬
‫היה תחושה באוויר שמשהו גדול קורה.‬
‫ישבנו לאכול, והמסעדה הייתה די עמוסה.‬
‫היה משחק בייסבול.‬
‫הוא מניף וחובט לפינה הימנית.‬
‫הסתכלתי על צ'אד, והוא היה דבוק לטלפון שלו.‬
‫הסתכלתי ביישומון המכ"ם.‬
‫ראיתי תא-על של סופת רעמים‬ ‫שמגיע לדרום-מערב מיזורי.‬
‫התלהבתי כי ידעתי שמזג האוויר יהיה סוער,‬
‫ובדיוק בשביל זה נסעתי למערב התיכון.‬
‫אלוהים, תראו איך העננים האלו זזים.‬
‫ברחוב קאונטי רואים ענן ארוך מסתחרר.‬
‫זה הדיווח…‬
‫ירד משם טורנדו?‬
‫נראה שיורד משם משהו?‬
‫כן, נראה שהוא מנסה לרדת.‬
‫יש עוד הרבה, אחי.‬
‫הוא גם מסתחרר.‬
‫הוא יורד.‬
‫חבר'ה…‬
‫הוא מנסה לרדת.‬
‫הוא מנסה.‬
‫זה היה…‬
‫שונה מכל דבר אחר שראיתי.‬
‫עשינו את זה כמה פעמים, ומשהו השתנה.‬
‫באזור קולומבוס.‬ ‫זה הדיווח השלישי על ענן ארוך.‬
‫יכול להיות שהוא מסתחרר…‬
‫חבר'ה.‬
‫זה בהחלט משתנה…‬
‫התחלתי לרעוד, השערות שלי סמרו.‬
‫הייתה תחושה שמשהו לא בסדר.‬
‫אז שאלתי את הבנים…‬
‫"רוצים ללכת?"‬
‫מחוץ לריברטון.‬
‫רוצים ללכת?‬
‫קצה הסופה היה שחור מאוד.‬ ‫כל זה גרם לי לחשוב,‬
‫"ואו, זו סופת רעמים חזקה מאוד."‬
‫אנחנו צפונית-מזרחית‬ ‫מהנקודה שזה ירד בה. רגע…‬
‫ואז שמענו את הרדיו.‬
‫תקשיבו.‬
‫שירות מזג האוויר מודיע על התראת טורנדו.‬
‫לפי המכ"ם, סופת טורנדו נעה‬ ‫לעבר החלק הצפוני של ג'ופלין…‬
‫אנחנו צפונית-מזרחית לזה. חייבים לעזוב.‬
‫רואים טורנדו במכ"ם.‬
‫בואו נלך!‬
‫זה שם.‬ ‫-אלוהים, הנה זה.‬
‫כן. ממש מעבר לפינה.‬
‫חגרתי והנחתי את הטלפון‬ ‫על לוח המחוונים מכוון ישירות למעלה.‬
‫לאן לנסוע?‬
‫ברד בגודל כדורי גולף.‬
‫אלוהים אדירים.‬
‫חשבתי שאם נוכל להגיע אליו מדרום,‬
‫עדיין תהיה לנו נקודת תצפית טובה.‬
‫נתרחק מהמקום שברד ירד בו.‬
‫אנחנו צריכים להגיע למקום בטוח, חבר'ה.‬
‫כן, נכון.‬
‫הרוח שואבת חזק. היא נעה לתוך הסופה.‬
‫סעי יותר לאט. תהיה עלייה על מסילת הרכבת.‬
‫הטורנדו ירד שם, במרחק 1.6 ק"מ,‬ ‫או על הראש שלנו.‬
‫הטורנדו היה עלול לרדת בכל רגע.‬
‫נעצור כאן, על הגבעה הזאת.‬
‫תראו את מה ששם, כל זה.‬
‫כן.‬
‫אז בואו נצא.‬
‫אני נשארת במכונית כדי שנוכל להסתלק מהר.‬
‫התחלנו לשמוע אזעקות חזקות.‬
‫מעולם לא שמעתי אזעקות כאלו.‬
‫האזעקות סימנו שיצאה התראת טורנדו‬ ‫במקום שהיינו בו.‬
‫והוא אמר, "אני אצא לבדוק את זה".‬
‫פניתי ללקוחות שלידי ואמרתי,‬
‫"זה עתה הגענו מסן דייגו.‬ ‫האזעקות האלו צריכות להדאיג אותנו?"‬
‫והם אמרו לי שיש אזעקות כל הזמן‬ ‫ולא צריך לדאוג.‬
‫כששמעתי את זה מתושבי ג'ופלין,‬
‫חשבתי, "בסדר, אמשיך לאכול ארוחת ערב.‬ ‫הכול אמור להיות בסדר".‬
‫מיד ראיתי שהשמיים חשוכים מאוד.‬
‫היה להם גם גוון ירוק מאוד.‬
‫ערב טוב לכם.‬
‫אזעקת הטורנדו ממשיכה להישמע.‬
‫אתם בטח שומעים אותה ברקע.‬
‫הנה היא.‬
‫זה הזמן לתפוס מחסה אם אתם באזור ג'ופלין.‬
‫בהחלט כדאי לתפוס מחסה.‬
‫הדבר הבא שראיתי עורר בי אימה.‬
‫תחשבו על הטורנדו האלים ביותר שיכול להיות‬
‫והכניסו אותו לצילום מכ"ם.‬
‫כשראיתי את הטורנדו המפלצתי שהתקרב,‬
‫חשבתי שהוא יהרוג אותנו.‬
‫צ'אד נכנס בריצה, אחז בזרוע שלי‬
‫ואמר, "אימא, חייבים ללכת עכשיו. חייבים".‬
‫אמרתי, "לא, אנחנו בסדר. האנשים אומרים‬ ‫שזה קורה הרבה. אל תדאג, צ'אד".‬
‫הייתי מתוסכל נורא ורציתי לצרוח בכל הכוח‬
‫ולהגיד, "אנחנו נמות אם לא נתפוס מחסה".‬
‫הייתי בן 13, היה לי קול גבוה,‬
‫וניסיתי להגיד לאימא שלי‬ ‫ולמבוגרים האלו מה לעשות.‬
‫ה"קרדילנס" מובילים…‬
‫אנחנו עוצרים את השידור‬ ‫כדי למסור התראת מזג אוויר.‬
‫ערב טוב לכולם, כאן החזאי דאג הדי…‬
‫מסכי הטלוויזיה במסעדה עברו‬ ‫לתחנת החיזוי המקומית,‬
‫ודאג הדי מ"קואם" הופיע.‬
‫קיבלנו אישור לסופת טורנדו שירדה לקרקע.‬
‫כשדאג אמר שהטורנדו ירד לקרקע,‬
‫זה אישר את מה שראיתי,‬
‫אבל זה גם הפך את זה לאמיתי.‬
‫ואז הבנתי שהמצב רע.‬
‫בשלב הזה, קמנו וברחנו.‬
‫יש לתפוס מחסה,‬
‫כי זה מצב מסוכן. הטורנדו ירד לקרקע.‬
‫הייתי בשידור, והטורנדו התפתח מהר מאוד.‬
‫לפי המכ"ם יכולתי לראות‬ ‫שמדובר בטורנדו עצום והרסני,‬
‫והוא נע מזרחה, כלומר, ישירות לעבר העיר.‬
‫נעלה את מצלמת המגדל שלנו.‬
‫השמיים האלו מבשרים רעות.‬
‫אבל כשהסתכלתי דרך מצלמת המגדל,‬ ‫לא ראיתי טורנדו.‬
‫סובבתי אותה בניסיון לאתר אותו.‬
‫ראיתי רק חומה אפורה-שחורה.‬
‫אנחנו מסתכלים לכיוון מערב,‬
‫ויכול להיות שהטורנדו שם,‬
‫בתוך רצועת הגשם הזאת.‬
‫נדרשו לי כמה שניות להבין‬ ‫שזה טורנדו שמוקף בגשם.‬
‫הטורנדו מוקף בגשם‬ ‫ולכן לא רואים שהוא מתקרב.‬
‫סופות טורנדו חזקות מאוד‬ ‫עשויות להיות מוקפות בהרבה מאוד לחות,‬
‫ואז הן מוקפות בגשם.‬
‫כך ידעתי שרוב האנשים לא ידעו‬
‫שטורנדו מפלצתי מסתתר מאחורי החומה הזאת.‬
‫עצרנו במגרש חצץ,‬
‫וצילמנו וצפינו במה שקורה.‬
‫הדבר הזה יוריד טורנדו רציני.‬
‫זה המקום.‬
‫תראו את הסחרור שם.‬
‫אחי.‬
‫אלוהים! תראו איך העננים האלו זזים.‬
‫נעשה חשוך.‬
‫השמיים השחירו כאילו מישהו כיבה את השמש.‬
‫אף פעם לא ראיתי דבר כזה,‬ ‫חושך כזה במהלך היום.‬
‫זה היה כמו ליקוי חמה.‬
‫סופה עצומה שחסמה את אור השמש,‬ ‫פשוטו כמשמעו.‬
‫ראיתם את זה?‬
‫כן, בואו ניסע.‬
‫מאק, תיכנס!‬
‫אל תתחרפני.‬
‫אל תתחרפני. זה הדבר הכי גרוע.‬
‫עוד מעט לא נראה מה קורה.‬
‫אין ברירה.‬
‫זה נהפך מרדיפה אחרי סופה‬
‫לסופה שרדפה אחרינו.‬
‫אתם רואים מה יש שם? זה מתקרב אלינו.‬
‫אפשר לעשות כמה דברים‬ ‫כדי להגן על עצמכם ועל המשפחה.‬
‫אם אתם במכונית,‬ ‫צאו מיד והיכנסו למקלט יציב.‬
‫- מקלטי סופה מבטון -‬
‫- סטיבן -‬
‫הייתי בן 16,‬
‫ושוטטתי ברכב עם החברים שלי‬ ‫אוון, דילן ואחיו, דאג.‬
‫אוון השמיע את "טק ניין" ברדיו.‬
‫האנרגיה הייתה מפחידה.‬
‫אחי הקטן אמר,‬ ‫"היי, בוא נלך לאסוף כמה דברים".‬
‫רצינו רק לבלות ביחד. הכול יהיה רגוע.‬
‫- דאג -‬
‫נסענו בדרכים צדדיות,‬ ‫כי אנחנו אף פעם לא נוסעים בכבישים ראשיים.‬
‫אנחנו מכירים את הדרכים הצדדיות‬ ‫כמו את כף היד שלנו.‬
‫בתיכון, הייתי מעין זאב בודד.‬
‫בסופו של דבר זרקו אותי מבית הספר‬ ‫כי כל הזמן הסתבכתי בצרות.‬
‫עניינו אותי דברים אחרים‬ ‫כמו לרכב על אופניים ולעשן גראס.‬
‫אופני פעלולים היו החיים שלי.‬
‫השקעתי את כל הכסף שהרווחתי בבניית אופניים.‬
‫אני לא יודע אם היית פעם מתבגר‬ ‫שמנסה להשיג כסף. זה קשה.‬
‫אבא שלי סימס לי, "יש טורנדו. תיזהר".‬
‫ועניתי,‬
‫"אין זכר לטורנדו בשום מקום.‬ ‫נתראה אחר כך."‬
‫ואני לא יודע אם אני טיפש או לא,‬
‫אבל צפיתי ב"קוסם מארץ עוץ",‬ ‫וזה לא נראה מסוכן.‬
‫שתי דקות אחר כך, החשיך תוך שניות.‬
‫השמיים נהפכו לשחורים לגמרי,‬
‫ובקושי יכולת לראות את היד שלך.‬
‫רק מוות שחור.‬
‫זה היה משהו שמעולם לא ראיתי קודם.‬
‫זה היה…‬
‫מטורף.‬
‫אזעקות טורנדו שוב.‬
‫אזעקות טורנדו נשמעות שוב בג'ופלין.‬
‫אלו אזעקות טורנדו.‬
‫אנחנו באמת צריכים לעוף מפה!‬
‫לעוף מפה. אלוהים.‬
‫תסתכלו לאחור.‬
‫אלוהים!‬
‫אלוהים.‬
‫זה ממש מאחורינו.‬
‫הסתכלתי דרך מראת הצד הקטנה שלי.‬
‫ומה שראיתי היה מפלצת אפלה ועצומה.‬
‫נשמעה נהמה, כאילו שאימא טבע רעבה.‬
‫הסופה ממשיכה לנוע מזרחה.‬
‫מהאוניברסיטה בצפון ג'ופלין.‬
‫טקס סיום התיכון מתקיים שם כרגע,‬
‫וזה קורה ממש בנתיב של הסופה.‬
‫שאיין נוני.‬
‫אחרי טקס הסיום יש מסיבה גדולה.‬
‫תתכוננו, חבר'ה.‬
‫זוהי הפרידה. כולם נמצאים יחד פעם אחרונה.‬
‫אמבר קנטו.‬
‫אני הייתי הדי-ג'יי, אז הייתי נלהב.‬
‫ואני זוכר שזה הלהיב גם את ויל.‬
‫ויליאם נורטון.‬
‫מה שטוב אצלי זה שאני בסוף האלפבית.‬
‫אנדרו קיגן טיני.‬
‫אז עד שאחזור לכיסא שלי,‬ ‫זה יהיה קרוב לסיום.‬
‫נשארתי להצטלם עם ויל‬ ‫ועם עוד כמה חברים לכיתה.‬
‫המשפחה שלי הלכה הביתה.‬
‫יצאנו מטקס הסיום ויש טורנדו.‬
‫אבא שלי התקשר‬ ‫ואמר שיש אזעקות ושסופות מתקרבות.‬
‫"אתה צריך לחזור הביתה."‬
‫שמעתי בקול שלו… הוא רצה שאגיע הביתה.‬
‫אבא שלי היה הממונה על האמבולנסים במחוז.‬
‫אבא לימד את כולנו, הילדים,‬ ‫להיות מוכנים תמיד לכל מה שיקרה.‬
‫בסמסטר האחרון שלי בתיכון‬ ‫עברתי הכשרה במצבי חירום רפואיים.‬
‫אם הסופה הזאת הדאיגה את אבא שלי,‬
‫ידעתי שאני צריך להיכנס לרכב ולחזור הביתה.‬
‫היה תור ארוך ביציאה.‬
‫אמרתי, "לעזאזל עם זה. אני לא מחכה".‬
‫עליתי על הדשא, על המדרכה,‬ ‫הגעתי לכביש ונסעתי הביתה.‬
‫מזג האוויר הזה מסוכן.‬
‫בבקשה, היכנסו למקלטי הסופה. רדו למרתף.‬
‫הגשם התחיל להתחזק.‬
‫המצב החמיר בהדרגה כשנסעתי לכיוון הבית שלי.‬
‫יש לנו תצפיות מאושרות.‬
‫תוודאו שבמקלט שלכם יש שמיכות,‬
‫רדיו עם סוללות, פנסים.‬
‫בין אם זה בחדר בתוך הבית, כמו חדר הרחצה.‬
‫אלוהים.‬
‫הדיווח הוא על טורנדו רב-מערבולות‬
‫שירד לקרקע במערב ג'ופלין.‬
‫התא נע מזרחה במהירות של 32 קמ"ש. לאט מאוד.‬
‫אימא!‬
‫מגיעים דיווחים על נזקים.‬ ‫-אימא!‬
‫לכן עליכם לתפוס מחסה.‬
‫אנחנו יודעים איפה הסופה.‬
‫הייתי מאחורי הקופה, והמנהל שלי אמר,‬
‫"היי, צא החוצה להכניס את השולחנות והכיסאות‬ ‫לפני שהם יתעופפו."‬
‫התחלתי להתרוצץ עם הרהיטים.‬
‫הצבע של השמיים היה מוזר.‬
‫חשתי שהאוויר דומם.‬
‫זאת הייתה תחושה מטורפת.‬
‫ואז הסתכלתי לאחור, לצד השמאלי של החנות‬
‫וראיתי חומה גדולה.‬
‫לעולם לא אשכח את הרעש. זה היה כל כך חזק.‬
‫כמו נהמה ממש מפחידה.‬
‫חזרתי פנימה בריצה‬ ‫והתחלתי לצעוק על האנשים המבוגרים.‬
‫חילקתי פקודות, הצבעתי, אמרתי לאנשים לזוז.‬
‫הרגשתי שאני מחזיק חוטים של בובות.‬
‫צרחתי, "או שתקשיבו לי או שתמותו".‬
‫זוג אחד רצה לעזוב.‬ ‫אמרתי, "לא, תישארו כאן".‬
‫הם אמרו, "אם זה טורנדו, המקום הזה יקרוס,‬
‫"והמשפחה שלי לא תמות בגלידריה."‬
‫ואז האורות כבו.‬
‫תאורת הרחוב כבתה.‬
‫אנשים רבים מדווחים על הפסקות חשמל.‬
‫כך זה יהיה בזמן שהטורנדו יעבור…‬
‫אלוהים, שמור עליי.‬
‫רואים גם את זה.‬
‫לעזאזל.‬ ‫-אלוהים אדירים.‬
‫זה רע. ממש רע.‬ ‫-אלוהים!‬
‫פנסי הרכב היו הדבר היחיד שהאיר את הכביש.‬
‫העצים התכופפו.‬ ‫הדבר הראשון שחשבתי עליו היה דינוזאורים.‬
‫משהו גדול שעובר דרך העצים.‬
‫עצים גדולים פשוט התעופפו ברחוב.‬
‫אחד מהם פגע במכונית‬ ‫ואוון המשיך לנסוע כשהוא על הגג.‬
‫השמשה הקדמית נעלמה והגשם חדר פנימה.‬
‫אוון אמר, "מה לעשות?"‬
‫אוון האיץ מתוך מחשבה שזה מגיע מאחורינו.‬
‫וכך התקרבנו עוד יותר לטורנדו.‬
‫הטורנדו היה ממש שם. יכולתי כמעט לגעת בו.‬
‫מצלמת המגדל שלנו ספגה פגיעה קשה.‬
‫מצלמת המגדל שלנו ניצבה במרכז ג'ופלין.‬
‫צפיתי בה מתחנת הטלוויזיה,‬ ‫16 ק"מ מחוץ לעיר.‬
‫שוב, הטורנדו מסתתר בתוך הגשם.‬
‫קשה מאוד לראות אותו כרגע.‬
‫קיוויתי שהוא יתפוגג מהר,‬
‫אבל הוא רק המשיך להתחזק.‬
‫כלומר, מנקודת הפגיעה בקרקע ברוחב 1.6 ק"מ.‬
‫הוא הגיע לשיא כוחו ממש בלבה של ג'ופלין.‬
‫אפשר לראות דברים מתעופפים,‬ ‫אז הרוחות חזקות מאוד.‬
‫אראה לכם על המכ"ם.‬
‫כשראיתי את כדור השברים במכ"ם,‬ ‫ידעתי שהוא מרים בתים,‬
‫ידעתי שהוא מרים עצים.‬
‫ידעתי שאנחנו בצרה רצינית באותו שלב.‬
‫הוא שאב לתוכו את כבלי החשמל.‬
‫הוא הלך והתקרב אלינו.‬
‫ברחנו על נפשנו מהטורנדו.‬
‫לאן לנסוע?‬ ‫-אני לא יודע!‬
‫הוא נע בכיוון הזה.‬
‫אנחנו בורחים ממנו!‬
‫אלוהים.‬
‫לחצתי על דוושת הגז עד הסוף.‬
‫הרוח הכתה בנו.‬
‫היא ממש דחפה את הטנדר מהכביש.‬
‫השתמשתי בכל יכולת החשיבה שלי‬
‫כדי להבין מה התרחיש הגרוע ביותר‬
‫ולנסות למנוע תוצאות רעות.‬
‫בתמימותי, חשבתי שיש לי שליטה.‬
‫תראו את הרוח. תראו את הגשם שם.‬
‫הגשם הזה נע לשם.‬
‫הגשם פסק לרדת והתחיל לנוע הצדה.‬
‫יכולנו לראות מולנו את הסיבוב.‬
‫העננים נעים לכיוון השני.‬
‫אלוהים. יש כאן סחרור ענקי.‬
‫ראיתי את זה וחשבתי,‬ ‫"טוב, אנחנו עומדים להתרומם באוויר".‬
‫אלוהים אדירים. תראו את זה.‬
‫אנחנו במכונית כרגע. זה ממש רע.‬
‫לאן ניסע? הגשם… הרוח ממש חזקה.‬
‫לאן ניסע? זה מסביבנו.‬
‫סעי ל…‬
‫סעי ל"אלפ'ס". זה הכי קרוב.‬ ‫אנחנו חייבים להיכנס לשם.‬
‫ראיתי את הטלפון של קיילי על לוח המחוונים.‬
‫ידעתי שזה חשוב. לקחתי אותו והכנסתי לכיס.‬
‫בואו ניכנס לפה!‬
‫תיכנסו!‬
‫חבר'ה!‬
‫קדימה!‬
‫טורנדו רב-מערבולות,‬
‫וזה היה לפני עשר דקות בערך, אז הסופה…‬
‫היא ממשיכה לנוע מזרחה.‬
‫נכנסנו לחנות שקטה ורגועה.‬
‫חבר'ה, זה נעשה ממש רע בחוץ. ממש רע.‬
‫אולי נצטרך לתפוס מחסה, ברצינות.‬ ‫אולי נצטרך לתפוס מחסה.‬
‫בהתחלה, האנשים לא התייחסו אלינו ברצינות.‬
‫יש כאן מקום לתפוס בו מחסה?‬
‫כאן?‬ ‫-בבקשה.‬
‫חבר'ה, חייבים להתרחק מכל הזכוכיות האלו.‬
‫ידענו מה עומד לקרות.‬
‫הדבר שמגיע לעברנו הוא הדבר האמיתי,‬ ‫וזו מפלצת.‬
‫והאנשים פשוט שוטטו להם.‬
‫יש חדר אחורי או משהו?‬
‫זה…‬
‫בחדר הקירור.‬
‫בואו ניכנס.‬ ‫-ניכנס לחדר הקירור.‬
‫באמת, המצב רע.‬ ‫-לתוך חדר הקירור.‬
‫חדר הקירור היה המקום להיות בו.‬
‫הדלת התחילה להיפתח.‬
‫אריק רץ לסגור את הדלת.‬
‫אריק, בוא לכאן.‬
‫צריך להיכנס לחדר הקירור.‬
‫קדימה, לכאן.‬
‫לכאן!‬
‫תצטופפו, כולם.‬ ‫-אלוהים, זה לא טוב.‬
‫הצטופפנו במקום שממלאים בו את השלגונים.‬
‫ידעתי שאנחנו במקום לא טוב.‬
‫קיילי ירדה הכי נמוך שאפשר, התכופפה.‬
‫חיבקתי אותה מאחור.‬
‫אריק היה לימיני, ומאק היה מעל הגב שלי.‬
‫הזרוע שלי חיבקה את אריק,‬
‫ויצרנו מעין משקולת אנושית.‬
‫אפשר היה לשמוע את הבקבוקים משקשקים.‬
‫המבנה רעד.‬
‫זה התחיל להיות מפחיד.‬
‫ממש מפחיד.‬
‫הטורנדו התקרב יותר ויותר והנהמה גברה.‬
‫נזכרתי בכל התרגילים שעשינו בבית הספר.‬
‫ראש בין הברכיים, ידיים מאחורי הצוואר.‬
‫ואני זוכר שחשבתי,‬ ‫"אני חייב להגן על אנשים".‬
‫הייתה שם משפחה של כשבעה אנשים.‬
‫אמרתי, "אני צריך שהמשפחה תיכנס לשירותים",‬
‫כי לא היו שם קירות חיצוניים.‬
‫אבל לא היה שם מקום בשבילי.‬
‫חשבתי, "לאן אלך?"‬
‫נזכרתי שיש מחסן,‬ ‫אבל היו לו שני קירות חיצוניים,‬
‫אז זה חשף אותנו עוד יותר.‬
‫היו עוד שני נערים בחדר ההוא איתי.‬
‫המלט התחיל להתפורר מתחת לרגליים שלי.‬
‫האוזניים שלי נסתמו.‬ ‫-לעזאזל, אחי.‬
‫אפשר היה לחוש בשינוי הלחץ באוזניים.‬
‫חבר'ה.‬
‫זה עלינו!‬
‫אלוהים.‬
‫ואז נשמע "פופ" אדיר.‬
‫זה נשמע כמו…‬
‫ורגע לאחר מכן,‬
‫הכול התעופף.‬
‫הקיר שמולנו נשבר.‬
‫ראיתי חומה של דברים מתעופפת לנגד עיניי.‬
‫ראיתי עץ חולף על פניי.‬
‫ראיתי חלק אחורי של משאית מתעופף.‬
‫מכונית נדחקה לבניין ותמכה בקיר.‬
‫ראיתי את כל המבנה מתפרק בהילוך איטי.‬
‫החפצים התעופפו, הקירות נפלו,‬
‫התקרה התנתקה.‬
‫הסתכלתי וראיתי שהקירות נעלמו.‬ ‫יכולתי לראות את הסמטה בחוץ.‬
‫ראיתי רק חומה של רוח.‬
‫זה נורא כואב!‬
‫אלוהים!‬
‫זה היה אלים נורא.‬ ‫כאילו מישהו מלטש את הגב שלי.‬
‫ראינו רק דברים שמתעופפים בשמיים.‬
‫היה הבזק אור לבן חזק.‬
‫אחת הלבנים שהבניין היה בנוי מהן‬
‫פגע בראשי.‬
‫זכוכיות וחצץ חבטו בנו.‬
‫רעשים של דברים ש…‬
‫כמו צליל של חץ שפוגע בלוח.‬
‫מתי אחד הדברים האלו ישפד אותי?‬
‫יחדור לצוואר שלי? יפגע באחי או במאק?‬
‫חשבתי שהרעש יהרוג אותי. הוא היה כל כך חזק.‬
‫ממש שאגה.‬
‫נסענו דרך הטורנדו. הדברים ברכב התעופפו.‬
‫אבנים פגעו בנו.‬
‫שברי זכוכית פגעו זה בזה, חתכו אותנו.‬
‫הוא שאב החוצה את האוויר.‬
‫אמרתי להם, "תחגרו חגורות בטיחות".‬
‫כאילו, אנחנו נכנסים לזה‬ ‫ויש אפשרות שלא נצא.‬
‫פחדנו נורא שנמות.‬
‫צרחנו בכל הכוח,‬
‫"אלוהים, אתה כל-יכול.‬ ‫אלוהים, עטוף אותי באורך,‬
‫"שמור עלינו באורך."‬
‫הסופה המשיכה להתחזק עוד ועוד.‬
‫ואז, פתאום,‬
‫זה הפסיק.‬
‫הרמתי את המבט,‬
‫וראיתי שמיים כחולים בהירים.‬
‫היינו בעין הסערה.‬
‫ולא האמנתי למראה עיניי.‬
‫כאילו, "אלוהים, הנה השמיים".‬
‫ראיתי מערבולות באמצע.‬
‫זה היה מדהים.‬
‫סופות טורנדו שיש להן עין סערה‬ ‫הן עצומות. הן מפלצות.‬
‫להיות בתוך רגע כזה של רוגע,‬
‫בתוך מנהרה קטנה,‬
‫מוקפים מכל עבר בכאוס.‬
‫זאת הייתה הפעם הראשונה‬
‫שנאלצתי לקבל את העובדה‬
‫שאני אף פעם לא בשליטה באמת.‬
‫לא לזוז! כולם להישאר למטה!‬
‫תישארו למטה!‬
‫כשנעשה רגוע בעין הסערה,‬ ‫הרבה אנשים חשבו שזה נגמר,‬
‫אבל ידענו שהחצי השני מתקרב.‬
‫המשיכו לתפוס מחסה.‬
‫אפשר לראות את הטורנדו על הקרקע‬ ‫ממצלמת המגדל שלנו.‬
‫אנחנו ממשיכים לעקוב אחריו.‬
‫המצב כרגע מסוכן מאוד.‬
‫אנחנו נמשיך לעקוב אחרי הסופה.‬
‫לא נראה לי שהיא תפגע בתחנה שלנו.‬
‫עץ נפל?‬
‫בואו ניכנס.‬
‫כולם, למטה!‬
‫זה מגיע.‬
‫אלוהים!‬
‫אלוהים, אבינו שבשמיים!‬
‫חברים, אם אתם שומעים אותנו,‬ ‫אם אנחנו עדיין…‬
‫טוב, אנחנו לא בשידור.‬ ‫-כן.‬
‫לא בשידור.‬
‫המצב הזה מסוכן מאוד.‬
‫מצלמת המגדל נפלה.‬
‫היא חטפה יותר מדי מכות או ספגה מכת ברק.‬
‫כשמצלמת המגדל נפלה, זה היה מפחיד,‬
‫כי לא יכולנו לספר לאנשים מה קורה.‬
‫האנשים בטוחים? הם תפסו מחסה?‬
‫התרוצצתי בניסיון להבין מה קורה.‬
‫הרגשתי שהמכונית מחליקה על הכביש ומתרוממת.‬
‫היא התהפכה על הצד,‬
‫ואז פשוט התעופפה.‬
‫הסתכלתי על כולם, כמעט כדי להיפרד.‬ ‫זה היה המבט שלי.‬
‫כאילו ידעתי שאני עומד למות.‬
‫דילן חיבק אותי,‬
‫והוא נאחז בי.‬
‫הטורנדו תלש אותי מזרועותיו,‬
‫ושאב אותי החוצה.‬
‫התעופפתי בתוך הטורנדו,‬
‫בתנוחת עובר, צורח.‬
‫לכוח הכבידה אין משמעות שם. כמעט כמו בחלל.‬
‫כל חיי חלפו לנגד עיניי.‬
‫כל כך הרבה דברים קרו בחיי.‬
‫זכרתי הכול. וחשבתי, "אלוהים".‬
‫השלמתי עם גורלי ו…‬
‫ואז ראיתי את האור.‬
‫כנער, חשבתי, "זאת ה'התעלות'.‬
‫"אלוהים מרים את אנשיו ולוקח אותם.‬
‫"אם זה סוף העולם,‬
‫"אני לא רוצה להישאר ולחוות את מה שיקרה."‬
‫בשלב מסוים הרפיתי כדי שייקחו אותי.‬
‫הרגשתי שהגוף שלי מתרומם מהקרקע.‬
‫הרגשתי שאחי מתרומם.‬
‫אין סיכוי שאני חוזרת הביתה בלי אחי.‬
‫הרפיתי מהאדם שלידי,‬ ‫הנחתי את זרועי מסביב לצווארו,‬
‫והורדתי אותי למטה.‬
‫אבל אז חשתי ברוח בין מאק לביני,‬
‫וידעתי שגם מאק נשאב למעלה.‬
‫הוא נאחז בי בכל כוחו והיה באוויר.‬
‫מאק!‬
‫לא ידעתי כמה זמן אוכל להחזיק מעמד.‬
‫הלב שלי צנח כשהבנתי‬
‫שאחד מאיתנו לא יצא מזה בשלום.‬
‫הייתי שלו לגמרי באותו רגע.‬
‫אני מניח שהייתי מוכן.‬
‫אמרנו שאנחנו אוהבים זה את זה‬ ‫וחיכינו למוות.‬
‫אני בטורנדו!‬
‫מישהו שומע אותי?‬ ‫-דברי.‬
‫שוטר נפצע!‬
‫סופת טורנדו על הקרקע.‬ ‫היא נעה לכיוון דרום-מזרח.‬
‫מגדוד אחד ממליצים לעכב את התגובה‬ ‫בחמש עד עשר דקות לפחות‬
‫עד שהוא יחלוף בכל הנוגע לחיפושים.‬
‫אלוהים!‬
‫אנחנו חיים!‬
‫לשבריר שנייה אמרנו, "כן, אנחנו בחיים!"‬
‫וזה התפוגג מהר מאוד.‬
‫מה נעשה?‬
‫מה עושים עכשיו, לעזאזל?‬
‫מחכים.‬
‫בואו נברח! זאת אומרת, לא!‬
‫תישארו למטה.‬
‫כשהסתכלנו מסביב,‬
‫הכול נעלם.‬
‫זה הרגיש כמו סוף העולם.‬
‫יצאתי החוצה וראיתי עיר מופצצת.‬
‫שום דבר במרחק 2.5 ק"מ משני הצדדים.‬
‫כל הבתים נהרסו, כל העצים נעלמו.‬
‫ואני זוכר שצרחתי.‬
‫חשבתי שזאת הייתה ה"התעלות",‬
‫ושאלוהים לא לקח אותי כי אני הומו.‬
‫ידעתי שאני צריך למצוא את ההורים שלי.‬
‫אבל לא ידעתי אם ההורים שלי עדיין חיים.‬
‫ואז, אני פשוט…‬
‫הייתי צריך להכין את עצמי.‬
‫שירותי חירום.‬
‫נזדקק לכולם. יש אנשים מתים ולכודים.‬
‫תתקשרו לכולם.‬
‫עדכון, 2-70?‬
‫רחוב מיין דרום נעלם לגמרי.‬ ‫יש כאן הרס מוחלט.‬
‫בניינים שלמים נעלמו, הרבה פצועים.‬
‫קיבלתי. אנחנו מנסים‬ ‫לשלוח סיוע כמה שיותר מהר.‬
‫תפסנו מחסה במטבח וחיכינו שהטורנדו יכה.‬
‫אבל זה לא קרה.‬
‫לא הבנתי למה המסעדה לא נפגעה.‬
‫חשבתי שאולי הייתי דרמטי והגזמתי.‬
‫אימא שלי ואני חזרנו למלון,‬ ‫שהיה מעבר לכביש.‬
‫התקשורת הסלולרית קרסה‬ ‫אז לא הצלחנו להשיג את דאג.‬
‫הדלקתי את הרדיו.‬
‫הסיוט הכי גרוע הגיע לג'ופלין.‬
‫שמענו על כל מה שקרה‬
‫במרחק 400 מטר מהמקום שהיינו בו.‬
‫הטורנדו חלף במרכז ג'ופלין.‬
‫זה התחיל ממש בגבול המדינה‬
‫וסלל נתיב רחב דרך העיר.‬
‫ראינו מכונית שהתקרבה למלון.‬
‫היא לא נראתה בכלל כמו מכונית.‬
‫זה נראה כמו משהו מסרט אימה, או ממלחמה.‬
‫גבר יצא מהמכונית, והיה ברור שהוא לא בסדר.‬
‫הוא דימם, ו…‬
‫אפשר היה לראות שהוא בהלם.‬
‫הוא אמר, "ג'ופלין נמחקה".‬
‫הבתים אינם. העצים אינם.‬
‫המכוניות אינן. הבניינים אינם.‬
‫באותו רגע הבנתי שזה יותר‬ ‫ממה שיכולתי לשער בנפשי.‬
‫ג'ופלין תזדקק להרבה עזרה.‬
‫כשהגעתי לכביש הגישה,‬ ‫אבא היה במוסך עם הרדיו.‬
‫יש כאן אנשים שצורחים.‬ ‫אנחנו צריכים סיוע כמה שיותר מהר.‬
‫יש מאות אנשים פצועים.‬
‫אבא אמר, "לך להתלבש".‬
‫רצתי פנימה, הורדתי את הכובע והגלימה,‬
‫ותוך כמה דקות, כולנו היינו מוכנים,‬
‫ונכנסנו לרכב של אבא שלי.‬
‫נסענו למקום שהסופה חלפה בו בג'ופלין.‬
‫קיילי! קיילי, איפה את?‬
‫הלו?‬
‫קיילי, מצאתי אותך.‬
‫קיילי, אלוהים אדירים.‬
‫זה נורא.‬
‫ברקים פגעו בקרקע סביבנו.‬
‫קרוב מספיק כדי לגרום לשערות להתרומם.‬
‫זה היה טירוף מוחלט.‬
‫העצבים היו מרוטים. לאן נלך?‬
‫חבר'ה, לאן הולכים? איפה הבית? מישהו!‬
‫אלוהים, המשפחות שלנו.‬
‫הטורנדו נע בנתיב ישיר‬ ‫לעבר הבית של אימא שלי,‬
‫לבית הוריהם של קיילי ואריק.‬
‫אלוהים.‬
‫נזכרנו שנסענו לשם,‬
‫ושאמור להיות טנדר חונה במגרש של "אלפ'ס".‬
‫הלכנו לשם לחפש את הטנדר.‬
‫חבר'ה!‬
‫אריק!‬
‫אריק, קיילי, בואו לכאן!‬
‫הטנדר שלה עדיין היה שם, אבל הוא נהרס.‬
‫התיק שלי היה איתי,‬ ‫אז עדיין היו לי את המפתחות.‬
‫נסענו לחפש את הבית.‬
‫היו לנו תקרים בארבעת הצמיגים.‬
‫נסענו מעל עמודי טלפון,‬
‫עצים,‬
‫כבלי חשמל,‬
‫כל מה שהיינו חייבים,‬
‫כי ניסינו להגיע למשפחות שלנו.‬
‫אני לא יודע איך נעבור. אי אפשר לעבור.‬
‫יש לפחות שתי משאיות סמיטריילר‬ ‫שהתהפכו בכביש איי-44.‬
‫תמשיכו. יש הרבה רכבים הפוכים.‬
‫התעוררתי כשאני עדיין בתוך המכונית.‬
‫אמרתי, "יש כאן עוד מישהו? כולם בחיים?‬
‫"חבר'ה, דברו איתי. שמישהו יענה לי."‬
‫רגע לאחר מכן, אחי אמר,‬ ‫"כן, אני חי. אני בסדר".‬
‫ואז אוון אמר, "כן, גם אני בסדר".‬
‫אבל לא שמעתי דבר מסטיבן.‬
‫אני חייב לצאת מהמכונית.‬ ‫אני חייב למצוא אותו.‬
‫צעקתי, "סטיבן, אני חייב למצוא אותך.‬ ‫תקרא בשמי.‬
‫"סטיבן!‬
‫"תן לי סימן, תגיד לי שאתה כאן!"‬
‫העיניים שלי נפתחו ונסגרו.‬
‫חזרתי להכרה לסירוגין.‬
‫ראיתי את דאג, אוון ודילן מגיעים בריצה.‬
‫חשבתי, "למה הם יכולים ללכת ואני לא?"‬
‫חשבתי, "זה לא סימן טוב".‬
‫ניסיתי לזוז ואז התחלתי לחוש בכאב.‬
‫התחלתי לצרוח.‬
‫בחיי, נפצעתי קשה.‬
‫זה היה מטורף.‬
‫הוא היה פשוט שבור.‬
‫אני נשבע שראיתי את הלב שלו פועם בחזה שלו.‬
‫היינו נחושים להזעיק עזרה‬ ‫ולוודא שהוא יחייה.‬
‫התחלתי לראות אורות בראש הגבעה.‬
‫עמדתי מול הרכב כשהוא התקרב, והוא לא האט,‬
‫שום דבר, פשוט חלף על פניי.‬
‫ואז, מראש הגבעה הגיעה שברלוט,‬
‫והמכונית הייתה הרוסה לגמרי.‬
‫הם יצאו מיד מהמכונית.‬
‫אמרתי, "אני רוצה לישון". דילן סטר לי.‬
‫חשבתי, "אני מוותר. אני אמות כאן".‬
‫ואז התעלפתי.‬
‫המפקח מנסה לארגן מיון ראשוני‬ ‫בפינת רחוב 20 וריינג' ליין.‬
‫כשהגענו לפינת רחוב 20 וריינג' ליין,‬ ‫זה נראה כמו שדה קרב.‬
‫היו גופות על הכביש,‬
‫בניינים נעלמו,‬
‫מכוניות הפוכות.‬
‫הרס מוחלט מכל עבר.‬
‫תודיעו לכל הסגנים שלא במשמרת להתייצב.‬
‫תוכל לבחור שם אזור ולארגן אותו?‬
‫עברתי הכשרה כדי לעזור לאנשים,‬
‫והיינו צריכים להרים הילוך‬ ‫ולעשות כל מה שאפשר כדי לעזור.‬
‫הייתי בן 18, אבל לא פחדתי.‬
‫לא דאגתי. הייתי שם עם אבא.‬
‫הוא אמר, "היי, קח את האזור הזה,‬ ‫אני אקח את האזור הזה,‬
‫"ואז נדווח".‬
‫ראיתי עוד פצועים מכל עבר.‬
‫אני זוכר שניגשה אליי מישהי‬ ‫כשהיא בגלימה מטקס הסיום,‬
‫וזאת הייתה נערה, והיא אמרה,‬ ‫"קיגן, איפה המשפחה שלי?"‬
‫עד היום אני לא יודע מי זאת הייתה.‬
‫היא הכירה אותי כי היא ידעה את שמי,‬
‫והיא לבשה גלימה של טקס הסיום.‬
‫הפנים שלה היו מכוסות בדם‬ ‫ואני לא יודע מי זאת הייתה.‬
‫הייתי בחוץ במשך שעות.‬
‫הייתי ממש בהלם.‬
‫השמיים היו בצבעים מטורפים.‬
‫זה נראה כמו עולם אחר כמעט.‬
‫ואז ראיתי את אימא שלי,‬ ‫והיא הייתה בחיים, והייתי כל כך מאושר.‬
‫זה לא סוף העולם, המשפחה שלי לא נלקחה.‬
‫הם חיים.‬
‫אימא ואבא שלי אמרו לי‬ ‫שהבית שלנו נהרס לגמרי.‬
‫אני זוכר שהיא חיבקה אותי, הניחה עליי זרוע.‬
‫לשמוע את אימא שלי אומרת,‬
‫"הייתי ב'טרגט' כשזה קרה. קניתי צבע לשיער."‬
‫זה היה כל כך טיפשי ומטופש,‬
‫אבל חשבתי, "תודה לאל שאת צובעת את השיער.‬
‫"אני כל כך שמח שלא היית בבית,‬ ‫ואני כל כך שמח שאת בסדר."‬
‫ברגע שהתרחקנו מרחוב מיין,‬
‫הלכנו לאיבוד.‬
‫הכרנו את השכונה הזאת כמו את כף היד שלנו,‬
‫ולא היה לנו מושג איפה אנחנו.‬ ‫לא היה שום דבר שיכוון אותנו.‬
‫היה שם שדה.‬
‫אני זוכר שקיילי נתקעה בשדה.‬
‫היא לחצה על הדוושה, ואני זוכר ששקענו קצת.‬
‫אני ואריק אמרנו, "זה בסדר. נצא ונדחוף".‬
‫יצאנו מהטנדר.‬
‫אני ואריק הסתכלנו זה על זה ואמרנו,‬
‫"אחי, איך זה שיש שדה במרכז ג'ופלין?‬
‫"איזה שדה? איפה אנחנו? למה אנחנו בשדה?"‬
‫ואז הסתכלנו והבנו‬ ‫שאנחנו במגרש האימונים של התיכון.‬
‫התיכון שלמדנו בו. היינו שם.‬
‫לא זיהינו‬
‫את המקום שלמדנו בו כילדים.‬
‫זה היה רגע של התפכחות.‬
‫יותר מ-2,100 תלמידים‬ ‫התרוצצו במסדרונות תיכון ג'ופלין.‬
‫לאחרונה, חשבתי רבות על העתיד,‬
‫חיכיתי שמשהו גדול יקרה.‬
‫המשהו הגדול הזה קורה היום.‬
‫שמעתם משהו על תיכון ג'ופלין ברחוב 20?‬
‫למיטב הבנתנו, תיכון ג'ופלין נהרס.‬
‫זה מטורף, והיום היה טקס הסיום שלי.‬
‫בדרך כלל נשמעות אזעקות טורנדו‬ ‫אבל בדרך כלל לא קורה כלום.‬
‫אז חשבתי, "לא יקרה כלום".‬
‫וביום היחיד שאמרתי, "לא יקרה כלום"…‬
‫בדיקה, אחת, שתיים, שלוש…‬
‫ערוץ מזג האוויר, כאן מייק בטס.‬ ‫אמנדה, זה בטס. שומעת אותי?‬
‫ג'ופלין נהרסה.‬
‫דיברנו על מזג אוויר סוער במרכז המדינה,‬
‫וכעת קיבלנו אישור‬ ‫על טורנדו בג'ופלין, מיזורי.‬
‫אלו צילומים ראשונים שמגיעים בשידור חי.‬
‫מעולם לא ראיתי דבר כזה.‬
‫הנשימה שלי נעתקת. אלוהים.‬
‫זה מחזה מחריד. אני…‬
‫אני יכול רק להגיד שזה מזכיר מאוד‬ ‫את מה שראינו בחודש שעבר ב…‬
‫סליחה.‬
‫בטוסקלוסה.‬
‫אלוהים.‬
‫מייק, אתה בסדר?‬
‫אני בטוחה שאתה רואה דברים קשים.‬
‫כן, זה…‬
‫אני זוכר שראיתי את זה וחשבתי, "לעזאזל".‬
‫ההרס מסעיר מישהו מערוץ מזג האוויר.‬
‫כאילו, זה אמיתי.‬
‫מוזר לראות את זה דרך עיניו‬ ‫של מישהו שאינו מכאן.‬
‫טורנדו חזק החריב חלק גדול מהעיר.‬
‫מספרים לנו שלא נשאר דבר כמעט.‬
‫זה חמור מאוד, ודברים כאלו קורים מהר מאוד,‬
‫אז קשה להכניס לשם מצלמות,‬ ‫אבל אנחנו עובדים על זה.‬
‫בבוקר ה-23 בחודש,‬ ‫התקשרו אליי מערוץ "פוקס 5" בסן דייגו.‬
‫והם שאלו אם אוכל לדווח,‬
‫כי באותה עת,‬ ‫הרשתות הגדולות עוד לא הגיעו לג'ופלין.‬
‫ואני זוכר שחשבתי לעצמי,‬
‫"טוב, אם כל הכתבים האחרים‬ ‫יכולים לעשות את זה, גם אני יכול."‬
‫אחר צוהריים טובים, כאן החזאי צ'אד קרילי‬ ‫בשידור חי ממרכז ג'ופלין,‬
‫בשכונות המגורים,‬
‫המקום שטורנדו גדול חלף בו.‬
‫והנזק כאן רב.‬
‫בימים שלאחר מכן, הוא היה איתי באולפן.‬
‫למעשה, צ'אד התאמן בשטח‬
‫בדיוק במה שאנחנו עושים כאן,‬ ‫ב"סמטת הטורנדו".‬
‫וידעתי שצ'אד יהיה כוכב על יום אחד.‬
‫תודה, וולף. ערב טוב.‬ ‫נתחיל הערב כאן, בג'ופלין.‬
‫טורנדו בדרגת אף-חמש סלל כאן נתיב‬ ‫באורך של 9.5 ק"מ.‬
‫אחרי הטורנדו, כולם התרכזו בג'ופלין.‬
‫ג'ופלין, מיזורי, הוכתה קשות בשל טורנדו.‬
‫זה נראה ממש פוסט-אפוקליפטי,‬
‫ומזג האוויר הסוער אמור להימשך גם מחר.‬
‫כתבי חדשות הגיעו מרחבי העולם.‬
‫חלק מהבתים נהרסו לגמרי.‬
‫הרשויות הכריזו מצב חירום.‬
‫תשומת הלב התקשורתית הייתה רבה.‬ ‫מצלמות בכל מקום.‬
‫ואני זוכר שהרגשתי‬ ‫כאילו יש שלט מטרה על הגב שלי,‬
‫כאילו, "הוא, תצלמו אותו".‬
‫תוכל לומר ולאיית את שמך?‬
‫שמי סיסל קורניש. ס-י-ס-ל ק-ו-ר-נ-י-ש.‬
‫בן כמה אתה?‬
‫בן 17.‬
‫תלמיד תיכון?‬ ‫-כן.‬
‫כן.‬
‫כשכולם הניפו את הכובעים שלהם,‬
‫חשבתי, "סוף סוף סיימתי".‬
‫לא דמיינתי שיום הסיום שלי‬
‫יהיה צמוד לאחד הרגעים‬ ‫הטרגיים ביותר בג'ופלין.‬
‫זה היה די קשה.‬
‫ואני עדיין לא יודע אם חברי, ויל נורטון…‬
‫הוא נעדר. זה עדיין קשה. כן. אבל…‬
‫כן, אז…‬
‫הקליטה הסלולרית הייתה גרועה.‬
‫ואני זוכר שאנשים סימסו,‬ ‫"היי, אתה בסדר? איפה אתה?"‬
‫ואז הבנתי שלא ברור איפה ויל.‬
‫היי, חבר'ה, חזרתי מלוס אנג'לס אתמול בלילה‬ ‫מסוף שבוע ארוך של כיף.‬
‫זהו ויל נורטון, בן 18.‬
‫כן, אני בשנה האחרונה בתיכון.‬ ‫אף אחד לא מאמין לי, אני נשבע.‬
‫אראה לכם את תעודת התלמיד שלי.‬
‫כוכב ב"יוטיוב",‬
‫עם יותר ממיליון וחצי צפיות בסרטונים שלו.‬
‫אני לא מצליח להירדם. אני במצב רוח טוב מדי‬
‫ואני לא יודע אפילו למה.‬
‫הוא נעלם ביום ראשון‬ ‫כשהטורנדו פגע ברכב השטח שלו.‬
‫תוכלי לומר את שמך?‬ ‫-כן, טרייסי פרסלר.‬
‫ואנחנו מדברים על…‬
‫האחיין שלי, ויל נורטון.‬
‫הוא היה בדרך הביתה מטקס הסיום, נכון?‬
‫כן. נשמעו אזעקות וכולם התפזרו‬ ‫לכל עבר כדי לתפוס מחסה.‬
‫הוא נהג, אחי ישב במושב הנוסע.‬
‫הטורנדו הכה בהם והרים אותם באוויר.‬
‫הוא הושיט יד לאחיין שלי ואחז בו,‬
‫וויל התחיל מיד לצטט את כתבי הקודש,‬
‫והמשיך לדקלם פסוקים,‬
‫והטורנדו שאב אותו דרך חלון הגג‬
‫בזמן שאחי אחז בו.‬
‫כשראיתי את המאמצים המשותפים של כולם,‬
‫המשכתי לקוות שנמצא את ויל בשלב כלשהו.‬
‫אנשים חיפשו אותו יום אחר יום‬ ‫וניסו לגלות איפה הוא.‬
‫אנחנו חושבים שהוא עדיין אי שם,‬
‫אבל אנחנו חוששים שהמערבולת של הטורנדו הזה‬
‫נשאה אותו גבוה ורחוק הרבה יותר.‬
‫אני מבקשת שאנשים, מג'ופלין‬
‫ועד ספרינגפילד, נבדה, כל מקום,‬
‫יחפשו בשדות שלהם, יחפשו על העצים,‬
‫לא רק אחר האחיין שלי. יש הרבה נעדרים.‬
‫פטריות נדירות מאוד בשם זוגניות‬
‫פגעו בקורבנות הטורנדו בג'ופלין, מיזורי.‬
‫מרשויות הבריאות נמסר שהמקור לכך‬ ‫הוא דברים שהתעופפו באוויר.‬
‫שמונה אנשים נדבקו בזיהום‬ ‫מסוג נדיר של פטרייה,‬
‫ושלושה מהם נפטרו.‬
‫סטיבן היה בתרדמת,‬
‫והוא סבל מזיהום פטרייתי שהרג אנשים.‬
‫הזיהום אכל את העצמות שלו,‬ ‫את העור, את השרירים שלו.‬
‫זה קרע אותו לגזרים.‬
‫הזיהום נגרם‬
‫כתוצאה מחשיפה לפטרייה‬ ‫שצומחת באדמה ובצמחייה נרקבת.‬
‫מפני שמדובר בהרי אוזארק,‬ ‫הטורנדו עבר בהרבה מאוד מקומות‬
‫והיה בלתי נמנע כמעט שיקרה משהו כזה.‬
‫הפטריות פולשניות מאוד.‬
‫חייבים להסיר את הרקמה השחורה המתה.‬
‫לסטיבן היו חמישה אחוזי סיכוי לחיות.‬
‫פחדתי לאבד את החבר שלי שנלחם על חייו.‬
‫בתרדמת, היה לי חלום מטורף.‬
‫לא ידעתי אם הראש שלי נערף‬
‫והוא עדיין היה חי איפשהו או משהו,‬
‫כי לא חשתי את גופי.‬
‫תזכורת אפלה לכוחות של כדור הארץ‬ ‫שמחכים להשתחרר.‬
‫הרגשתי שאני אמור להגיע לאיזשהו מקום,‬
‫אבל המקום שחיכיתי בו היה כמו גיהינום.‬
‫חשבתי, "זה לא אמיתי. אני חייב לצאת מפה".‬
‫זה באמת נדיר. לא נתקלתי במקרה כזה‬ ‫יותר מ--30 שנה כבר.‬
‫אימי ואבי דיברו עם הרופא כאילו אני לא שם.‬
‫אבל היה כל כך טוב לשמוע את הקולות שלהם.‬
‫ההורים שלי התגרשו כשהייתי בן תשע.‬
‫עזבנו את הבית וזה הרס את אבא שלי.‬
‫הוא חזר לחייו הקודמים, לסמים,‬ ‫איבד את העבודה שלו, את הבית שלו.‬
‫עזבתי את הבית כשהייתי בן 12,‬
‫וישנתי על ספות בבתים של חברים.‬
‫רציתי חיים כמו של משפחות רגילות אחרות.‬
‫בית יציב, ארוחות ערב, דברים רגילים כאלו.‬
‫בחלום שלי, הרופא אמר, "אנחנו לא יכולים‬ ‫להשקיע עוד משאבים בבן שלכם.‬
‫"עלינו לוותר עליו."‬
‫התחלתי להתחרפן כי לא יכולתי לדבר.‬
‫אמרתי, "אני רוצה לחיות".‬
‫התעוררתי והייתה שמש בחוץ.‬
‫נשמתי אוויר נקי בפעם הראשונה‬ ‫והנשימה שלי נעתקה.‬
‫ידעתי שאני לא בתוך חלום.‬
‫להתעורר מתוך תרדמת זה כאילו שהגוף שלך‬ ‫היה בארון קבורה במשך 100 שנה,‬
‫ואלוהים נותן לך הזדמנות נוספת בחיים.‬
‫אתה מרגיש שביר, אתה מרגיש…‬
‫כמו תינוק.‬
‫כאבים חזקים. זה כואב מאוד.‬
‫ההורים שלי נכנסו, והם בכו, והם…‬
‫אבא שלי אמר,‬ ‫"אמרתי לך. ידעתי שהוא יצא מזה".‬
‫אף פעם לא ראיתי את אוון בוכה.‬
‫ובפעם הראשונה שהוא ודילן נכנסו,‬
‫הוא פרץ בבכי ואני ניסיתי לעודד אותו.‬
‫אמרתי, "אתה בוכה?"‬
‫והוא אמר, "נפגעת קשה, אחי. אתה פגוע קשה".‬
‫הפטרייה השתלטה עליי.‬
‫הם הורידו ממני חתיכה קטנה,‬ ‫והפטרייה לא גדלה שוב,‬
‫אז הם התחילו לחתוך ממני הכול.‬
‫הצלעות שלי, חלק מהריאה שלי, הכבד שלי.‬
‫הפטמה הימנית שלי איננה.‬
‫והם הורידו חתיכה מהלב שלי.‬
‫אבל חוץ מזה,‬
‫יש לי גוף יפה.‬
‫מבינים?‬
‫הרבה פעמים חשבתי שאאבד את הבן שלי.‬
‫ונס שהוא הצליח להתאושש.‬
‫אני רק רוצה לחזור הביתה.‬
‫ולחזור לשגרה.‬
‫אבא שלי עזר לי מאוד במשך כל האשפוז שלי,‬ ‫ארבעה חודשים שלמים.‬
‫הוא היה שם כל יום.‬
‫כל מה שצריך זה אהבה.‬
‫לא צריך כלום בחיים, רק משפחה.‬
‫ומעולם לא ניצלתי את זה, עד הטורנדו.‬
‫הבנתי כמה אני זקוק להם, והם היו שם הפעם,‬
‫וזה קירב מאוד ביני לבין אבי.‬
‫מדהים כמה הקשר הזה חזק כשזקוקים לו.‬
‫יום מרגש עבור סטיבן וירסינג‬
‫שמכונה "נס מהלך".‬
‫בתקשורת קראו לי "ילד הנס".‬
‫לא ממש הבנתי מה המשמעות של נס,‬
‫כי לא חשבתי שאני נס.‬
‫צריך מישהו כמוני שמצליח לצאת מזה.‬
‫אני לא מופתע.‬
‫הפתעה, בני זונות.‬
‫אני זוכר שאנשים אמרו‬ ‫שהעולם האמיתי מבאס לפעמים.‬
‫ולא ידעתי ש-15 דקות‬ ‫אחרי טקס סיום הלימודים,‬
‫העולם האמיתי יכה בנו ובמחזור 2011.‬
‫הוא פגע בנו ובי בכל העוצמה.‬
‫החיפוש אחר ויל נורטון הסתיים.‬
‫גופתו נמצאה בברכה‬
‫סמוכה למקום שבו הטורנדו הפך את הרכב שלו.‬
‫אלוהים. חלק ממחזור הבוגרים של 2011.‬ ‫הרבה זיכרונות.‬
‫למי שלא ראה,‬ ‫לוויל היה ערוץ "יוטיוב" פעיל מאוד.‬
‫יש לו המון סרטונים שם,‬
‫והם מגלמים את חייו של ויל,‬ ‫את ההתלהבות שלו מהחיים.‬
‫ויל סיפר לי‬
‫שהוא קיבל מלגה מלאה‬ ‫לבית ספר לקולנוע בקליפורניה,‬
‫והייתי ממש גאה בו, התלהבתי מאוד.‬
‫הוא אמר שהוא רוצה להיות כמו סטיבן ספילברג.‬
‫לא הייתי קרוב לוויל,‬
‫אבל כשהוא סיפר לי על החלומות שלו,‬ ‫יצרתי חלומות לעצמי.‬
‫אראה לכם כמה אנשים יש כאן. זה מטורף.‬
‫הוא קיים מסיבת ליל כל הקדושים‬ ‫בשנה האחרונה שלנו.‬
‫זה היה אחד מרגעי השיא‬ ‫של השנה האחרונה לכולם.‬
‫היה לו צחוק מוגזם. אפשר לשמוע אותו.‬ ‫אני שומע אותו עכשיו בראשי.‬
‫ביי, חבר'ה.‬
‫הוא תמיד עשה הכול מתוך כוונה טובה.‬
‫- לזכר ויל נורטון -‬
‫הטורנדו השפיע על כולם.‬
‫הם איבדו מישהו אהוב, או חבר, או בית.‬
‫איש לא יצא מזה בלא פגע.‬
‫הבית של הוריי נהרס,‬ ‫אבל המשפחות שלנו היו בסדר.‬
‫אני רוצה לעלות לכאן‬ ‫ולעשן סיגריה במקום שבו עמדנו.‬
‫כאן היינו.‬
‫כולנו הצטופפנו כאן.‬ ‫-כאן.‬
‫אני מרגישה אסירת תודה.‬
‫אשמה.‬
‫למה אנחנו זכינו לצאת בשלום,‬
‫והרבה אנשים אחרים לא, במיוחד ילדים.‬
‫היה לנו מזל גדול.‬
‫רצנו מכאן, קפצנו, רצנו לשם.‬
‫בן זונה.‬
‫שמעתי על פוסט טראומה‬ ‫ועל איך זה יכול להשפיע,‬
‫ואני יכול להרגיש את הרעד, מבין אותי?‬
‫זה מה שקורה בכל פעם שאני מדבר על זה.‬
‫זה מטורף.‬
‫בקיץ שאחרי הטורנדו, כל אנשי הקהילה‬
‫עבדו קשה‬
‫כדי לנסות לחזור לשגרה.‬
‫- תיכון -‬
‫אני זוכר שראיתי את בית הספר וחשבתי,‬
‫"היינו המחזור האחרון שסיים שם.‬
‫"המחזור האחרון שסיים ללמוד במבנה הזה."‬
‫הקירות האלו והמסדרונות,‬
‫כל הזיכרונות שם נעלמו לנצח.‬
‫מה שעשיתם ומה שעבר עליכם,‬
‫לא יכול לקרות במגרש הפוטבול דבר‬
‫שלא נוכל להתגבר עליו אם נישאר יחד.‬
‫אתם איתי?‬ ‫-כן, אדוני!‬
‫ג'ופלין איגלס!‬
‫הקהילה התרגשה‬ ‫לקראת משחק הפוטבול הביתי הראשון.‬
‫ג'ופלין איגלס!‬
‫- בית האיגלס -‬
‫מגרש הפוטבול לא ניזוק מהטורנדו.‬
‫כשעליתי למגרש, אני זוכר את תחושת הגאווה‬
‫כשראיתי את היציעים עמוסים.‬
‫זה משהו שמעולם לא ראיתי בימי שישי קודם.‬
‫כאילו, "לעזאזל!"‬
‫רציתי ללכת להתארגן ולשחק.‬
‫ה"איגלס" של תיכון ג'ופלין!‬
‫משהו ממש רע קרה לקהילה שלנו.‬
‫קדימה, "איגלס"!‬
‫לאנשים רבים היה קל לעזוב למקום אחר.‬
‫ג'ופלין נבנתה על קהילה של כורים.‬
‫אנשים הביאו את המסורים שלהם‬ ‫ומצאו דרך לעשות את זה.‬
‫זה אומר הרבה על ג'ופלין.‬
‫טאצ'דאון ל"ג'ופלין איגלס"!‬
‫היה מדהים כמה עזרה הגיעה‬ ‫בתהליך הבנייה מחדש.‬
‫כ-300,000 מתנדבים‬
‫מכל רחבי הארץ נתנו מזמנם ומרצם.‬
‫במחוז, הם הצליחו להחזיר‬ ‫את התלמידים לבית הספר‬
‫בלי לפספס שום יום לימודים.‬
‫תיכון ג'ופלין נפתח מחדש…‬ ‫-ברוכים הבאים.‬
‫בקניון המקומי.‬
‫בשנה האחרונה שלי, למרות שהיינו שונים‬ ‫והיו אצלנו חבורות שונות,‬
‫הייתה אחדות ממש מגניבה בקהילה.‬
‫כמה מהקשרים החזקים ביותר בחיים‬ ‫הם אלו שאנחנו יוצרים‬
‫כשהכול מסביב נראה שבור.‬
‫לתושבי ג'ופלין ומחזור 2012‬
‫הדרך הייתה קשה וארוכה,‬
‫אבל יש לנו את המחר,‬
‫אז אנחנו צועדים.‬
‫אנחנו צועדים ביחד.‬
‫בדרך כלל, נשיא ארה"ב‬ ‫לא מגיע לטקס הסיום שלך.‬
‫זה מטורף. זה היה כל כך משמעותי.‬
‫התקווה שלי היא‬ ‫שבעודכם פותחים פרק חדש בחייכם,‬
‫תיקחו איתכם את רוחה של ג'ופלין‬
‫לכל מקום שתגיעו אליו,‬
‫בכל דבר שתעשו.‬
‫תוכלו לשמש תזכורת‬
‫לכך שלא נועדנו ללכת בדרך הזו לבדנו.‬
‫שהציפייה היא לא שנתמודד עם קשיים לבדנו.‬
‫איחוליי. שאלוהים יברך אתכם.‬
‫שאלוהים יברך את מחזור 2012.‬
‫שאלוהים יברך את ארה"ב של אמריקה.‬
‫סיסל קורניש.‬
‫אני גאה בכם מאוד,‬
‫ואני רוצה ללחוץ כמה שיותר ידיים. בסדר?‬
‫טוב לראות אותך. אני כל כך גאה בכם.‬
‫תודה.‬
‫טוב לראות אותך.‬
‫בגיל 17 היה לי חשוב מאוד להיבחר,‬
‫אבל הדבר הכי חזק זה לבחור בעצמך.‬
‫כבוגר יותר, אני מחוץ לארון.‬
‫אני מנהל קבוצת תמיכה ללא מטרות רווח‬ ‫לאנשים קווירים‬
‫שבטח הרגישו כמו שאני הרגשתי כילד.‬
‫כילד, להישאר בעיר הולדתי היה‬ ‫הדבר הגרוע ביותר מבחינתי.‬
‫אבל אני גר כאן עכשיו,‬
‫ואני אוהב את ג'ופלין.‬
‫אני אוהב מאוד את ג'ופלין.‬
‫כל מה שעשיתי בחיי, כל מה שהיה עליי לעבור,‬
‫הייתה לזה סיבה כנראה.‬
‫אבא!‬
‫הדבר הכי טוב בעולם היה להיהפך לאבא.‬
‫זו תחושה נהדרת‬
‫כי אף פעם לא חשבתי שארגיש ככה.‬
‫כאילו, "זה מה שהיה חסר.‬ ‫זה מה שהייתי צריך".‬
‫אני רוצה לתת להם כל מה שלא היה לי,‬
‫ויותר.‬
‫הילדים שלי מתייחסים אליי כמו לכוכב.‬
‫אני אוהב את כולם.‬
‫אחרי הטורנדו,‬
‫הביטחון העצמי שלי התחזק מאוד.‬
‫כאילו, נראה אתכם.‬
‫קיבלתי תפקיד חדש שלקח אותי למקומות חדשים,‬
‫לטוס למקומות, לנהוג בערים גדולות,‬ ‫לפגוש אנשים חדשים.‬
‫זה משהו שלא הייתי עושה‬
‫לולא חוויתי את הטורנדו בג'ופלין.‬
‫נראה אתכם, כאילו…‬
‫אני לא פוחדת יותר מכלום.‬
‫היי.‬
‫טוב לראותך, אחותי.‬ ‫-מדורה יפה.‬
‫תודה.‬ ‫-כל הכבוד.‬
‫הייתי אומר שמאק עזר,‬ ‫אבל אנחנו יודעים שהוא אותו מאק.‬
‫החוויה שחלקנו,‬
‫קיילי ואני ואחיה…‬
‫תמיד נהיה קרובים בגלל זה.‬
‫זה נשמע קלישאתי קצת, אבל באמת צריך‬
‫להוקיר את הזמן שיש לנו עם אנשים.‬
‫כי יש אנשים‬ ‫שלא זכיתי לראות שוב אחרי אותו יום.‬
‫לא כדאי להתעסק עם אימא טבע.‬
‫אני משתחווה בפניה.‬
‫היא מפחידה.‬
‫על בטוח.‬
‫מוקדש ל-161 האנשים שאבדו ב-22 במאי, 2011‬
‫ולקהילת ג'ופלין.‬
‫ההתחממות העולמית גורמת‬ ‫לאירועי מזג אוויר קיצוניים תכופים יותר,‬
‫ומגבירה את הסיכון לפגיעה קשה בקהילות.‬
‫תרגום כתוביות: דוד סבן‬